№ провадження 2-з/208/472/21
УХВАЛА

про забезпечення позову

05 липня 2022 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Івченко Т.П., розглянув матеріали заяви представника позивача, АТ «Альфа-Банк» - адвоката Ременюк Т.О. «про забезпечення позову» по цивільній справі № 208/10497/21 за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Кір`як Катерина Анатоліївна «про визнання договору недійсним»,-

встановив:

22 грудня 2021 року представник Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - адвокат Ременюк Т.О., яка діє на підставі довіреності № 001583/21 від 10 листопада 2021 року подала до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали позовної заяви до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Кір`як Катерина Анатоліївна «про визнання договору недійсним». Згідно до змісту позовної заяви, просить:

-визнати недійсним договір купівлі-продажу від 26 грудня 2017 року (серія та номер 175), укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кір`як К.А. номер запису про право власності: 24145841;

-скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38951648 від 26 грудня 2017 року (11:23:49) прийняте приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кір`як К.А.;

-поновити право власності на квартиру, загальною площею 41,9 кв.м., що знаходитсья за адресою : АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 виданий Дніпровським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області 20 липня 1996 року);

-вирішити питання судових витрат.

05 липня 2022 року Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито провадження за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до заяви до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Кір`як Катерина Анатоліївна «про визнання договору недійсним» та призначено до підготовчого судового засідання.

Одночасно з позовною заявою представником позивача АТ «Альфа-Банк» - адвокатом Ременюк Т.О. подано матеріали заяви про забезпечення позову, в порядку ст. 150 ЦПК України. Згідно до змісту заяви, просить:

-накласти арешт на квартиру, загальною площею 41,9 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі рішення приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кір`як К.А прав та їх обтяжень, індексний номер: 38951648 від 26.12.2017 року (11:23:49).

В обґрунтування зазви адвокат Ременюк Т.О. зазначила, що 5 січня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (в подальшому перейменованого ПАТ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є AT «Альфа-Банк» та приватним підприємством «Автопорт» в особі директора Міненко Генадія Миколайовича був укладений договір про надання відновлюваної кредитної лінії № 105/2-1-7 на суму 269 000 грн. 15 січня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір № 105/25-1-7 (з майновим поручителем), посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Моісієнко В.М., зареєстрований в реєстрі за № 59, згідно якого в іпотеку в якості забезпечення виконання основного зобов`язання передана двокімнатна квартира АДРЕСА_2 . Відповідно до Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі іпотек було внесено запис про іпотеку від 15 січня 2007 року. Надалі, рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 липня 2007 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2007 року у справі № 208/857/17 за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмет спору: Приватне підприємство «Автопорт», приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Моісієнко В.М. про припинення іпотечного договору, позов було задоволено, припинено дію іпотечного договору (іпотеку) від 15 січня 2007 року № 105/25-1-7 (з майновим поручителем), укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Моісієнко В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 60. Надалі, Постановою Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року у справі № 208/857/17 за касаційною скаргою AT «Укрсоцбанк» було скасовано рішення у справі № 208/857/17 за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватне підприємство «Автопорт», приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Моісієнко В.М. про припинення іпотечного договору, та постановлено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. Надалі, в грудні 2021 року АТ «Альфа-Банк» стало відомо про відчуження нерухомого майна, Іпотекодержетелем якого є АТ «Альфа-Банк», а саме згідно витягу з реєстру нерухомого майна інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 285366138 від 18 листопада 2021р. вбачається, що предмет іпотеки, що належав ОСОБА_1 було відчужено ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 26 грудня 2017 року. Враховуючи вищевикладені обставини, позивач вважає, що вищевказане майно може бути і далі відчужене відповідачем, третім особам, що суттєво ускладнить виконання можливого рішення суду про визнання договорів купівлі-продажу недійсними. AT «Альфа- Банк» не вбачає можливості внести відповідну суму на депозитний рахунок суду з метою застосування зустрічного забезпечення щодо відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. Так як, жодних збитків забезпеченням позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, банк не вбачає. Оскільки забезпечення позову стосується саме об`єктів нерухомості, а не грошових коштів на рахунках відповідача, що може призвести до настання реальних збитків спричинених забезпеченням позову. Крім того, Банк не просить накласти арешт на власні грошові кошти відповідача, а лише на спірну нерухомість. Наслідком забезпечення позову є лише обмеження прав щодо відчуження відповідачем спірного майна, що і являється метою забезпечення позову шляхом накладення арешту та не може спричинити жодні збитки для останнього.

Дослідивши матеріали клопотання суддя приходить до наступного.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення.

За наслідками розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суддя відповідно до частин 9-10 ст.153ЦПК України може постановити ухвалу про повернення заяви заявникові, а також про вжиття заходів забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову, вказані ухвали підлягають оскарженню відповідно до статті 353 ЦПК України.

У відповідності до ч.ч.1-7 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:1)причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; 2)вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3)інші відомості, потрібні для забезпечення позову. 4)захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6)пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як роз`яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22 грудня 2006 року, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам.

Отже, при вирішенні питання щодо наявності або відсутності підстав для застосування заходів забезпечення позову судом, між іншим, підлягають встановленню: наявність або відсутність спору, наявність або відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам, співмірність заявлених позовних вимог до майна, яким заявник просив забезпечити позов.

У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії. При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Цивільним процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Поряд з викладеним, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 11, 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (змагальність сторін та пропорційність у цивільному судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, зокрема у вигляді арешту грошових коштів або майна відповідача з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді арешту тощо) права цього учасника (відповідача), а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову у разі, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, а також постановах Верховного Суду від 03.03.2020 у справі № 753/410/19, від 20.07.2020 у справі № 639/8448/19, від 02.07.2020 у справі № 657/1211/19.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Виконання рішення у даному випадку слід розуміти не лише як стадію, яка має місце у судових рішеннях про присудження (та яка передбачає можливість застосування заходів державного примусу), але і більш широкому значенні, як таке правове положення сторін, за яких судом вирішено спір шляхом усунення невизначеності у правовідносинах між сторонами, зокрема, шляхом визнання права або його відсутності, та судом здійснено ефективний захист порушених прав, який в тому числі полягає у запобіганні подальшому порушенню прав та необхідності застосовувати додаткові заходи захисту.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також убезпечення від спричинення значної шкоди позивачу.

З матеріалів справи вбачається, що спір стосується визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 26 грудня 2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кір`як К.А.

Зазначена квартира є предметом іпотеки.

Постановою Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року у справі № 208/857/17 за касаційною скаргою AT «Укрсоцбанк» було скасовано рішення у справі № 208/857/17 за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватне підприємство «Автопорт», приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Моісієнко В.М. про припинення іпотечного договору, та постановлено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 Цивільного процесуального кодексу України питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.

Згідно із ч. 2 ст. 154 Цивільного процесуального кодексу України зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Відповідно до частин 1-3 статті 154 Цивільного процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Положеннями вказаної статті визначено право суду у випадку можливості спричинення відповідачу внаслідок забезпечення позову збитків, вимагати від особи, яка звернулась із заявою про забезпечення позову зустрічного забезпечення у розмірі співмірному із заходами забезпечення позову та розміром збитків, яких може зазнати відповідач, у зв`язку із забезпеченням позову.

Отже, умовою застосування зустрічного забезпечення є обґрунтування можливості спричинення відповідачу забезпеченням позову збитків.

В даному випадку, обраний позивачем спосіб забезпечення позову не спричинить невідновлювальної шкоди відповідачу, передбачені ч. 3 ст. 154 Цивільного процесуального кодексу України обставини відсутні, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав вимагати від позивача зустрічного забезпечення.

Таким чином, оцінивши обґрунтованість доводів позивача та встановивши безпосередній зв`язок між конкретними заходами забезпечення позову та предметом позову, з огляду на положення статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи, що Банк просить накласти арешт лише на спірну нерухомість, а наслідком забезпечення позову є лише обмеження прав щодо відчуження відповідачем спірного майна, що і являється метою забезпечення позову шляхом накладення арешту та не може спричинити жодні збитки для останнього, суд вважає за можливе задовольнити заяву представника позивача, АТ «Альфа-Банк» - адвоката Ременюк Т.О. «про забезпечення позову» по цивільній справі № 208/10497/21 за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Кір`як Катерина Анатоліївна «про визнання договору недійсним», накласти арешт на квартиру, загальною площею 41,9 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі рішення приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кір`як К.А прав та їх обтяжень, індексний номер: 38951648 від 26 грудня 2017 року (11:23:49).

Керуючись ст.ст. 150-153 ЦПК України, -

постановив:

Заяву представника позивача, АТ «Альфа-Банк» - адвоката Ременюк Т.О. «про забезпечення позову» по цивільній справі № 208/10497/21 за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Кір`як Катерина Анатоліївна «про визнання договору недійсним» - задовольнити повністю.

Накласти арешт на квартиру, загальною площею 41,9 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі рішення приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кір`як К.А прав та їх обтяжень, індексний номер: 38951648 від 26 грудня 2017 року (11:23:49).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на Ухвалу може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Інформацію стосовно справи, що розглядається, можна отримати за адресою: 51900, місто Кам`янське Дніпропетровської області, вул. І.Ясюковича, 5, та на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://zv.dp.court.gov.ua.

Суддя Івченко Т. П.

справа № 208/10497/21

№ провадження 2-з/208/472/21