15.07.2022 Справа № 756/4996/21
Ун.№756/4996/21
Пр.№4-c/756/4/22
У Х В А Л А

27 червня 2022 року Оболонський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.
секретаря за участю представника заявника Кирилова А.А. Васильєва П.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за скаргою ОСОБА_3 на дії та бездіяльність Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ),

В С Т А Н О В И В:

05.04.2021 представник заявника ОСОБА_3 - адвокат Васильєв П.С. звернувся до суду зі скаргою, в порядку ст.447 ЦПК України, в якій просить визнати протиправною дії Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Київ) (далі за текстом - відділ ДВС) щодо накладення 30.03.2015 у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження №9224618 щодо ОСОБА_3 , визнати протиправною бездіяльність відділу ДВС щодо не направлення ОСОБА_3 постанови про відкриття виконавчого провадження, а також щодо не надання відповіді на звернення від 13.03.2021 та скасування обтяжень речових прав на нерухоме майно, а також зобов`язати відділ ДВС скасувати накладене обтяження.

Представник заявника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, суд ухвалив розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає правильним скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 26.04.2013 у справі за №2/756/62/13 задоволено позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ТОВ «Андромеда-плюс 30» про стягнення заборгованості, стягнуто з відповідачів солідарно заборгованість у розмірі 157 706,14 швейцарських франків, відсотки за користування кредитом у розмірі 8 471,89 швейцарських франків, підвищені відсотки - 324,65 швейцарських франків, а також вирішено питання про стягнення судового збору.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва від 22.01.2014 зазначене рішення залишено без зміни.

Постановою від 23.09.2015 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м.Києві відкрито виконавче провадження №48376513 по виконанню виконавчого листа, виданого на підставі вищезазначеного рішення суду.

Постановою державного виконавця від 23.09.2015 накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_3 .

Постановою державного виконавця від 12.06.2020 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Того ж дня державним виконавцем винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження і про стягнення з боржника виконавчого збору.

Вказані постанови державного виконавця містяться в матеріалах виконавчого провадження №48376513, копію якого було надано суду.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 30.03.2015 державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві внесено запис про обтяження майна боржника на підставі постанови №44118734 від 14.01.2015, виданої ВДВС Оболонського РУЮ в м.Києві.

Подана скарга мотивована безпідставністю існування обтяжень на майні боржника з огляду на припинення виконавчого провадження.

Вирішуючи заявлені вимоги, суд виходить з наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у способи, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною п`ятою даної статті передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Аналогічні положення щодо оскарження дій виконавця та їх строки також передбачені в нормах ЦПК України.

Так, згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку , а також накладати арешт на кошти та інші цінності боржника.

Відповідно до ч.2 ст.56 цього ж Закону, арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до ч.3 ст.40 цього ж Закону, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.5 ст.37 цього ж Закону, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, рішення про повернення виконавчого документу стягувачу було прийнято 12.06.2020, на момент вирішення скарги строк для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання не сплив (з урахуванням його переривання), а державним виконавцем винесено постановив про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 328 грн та виконавчого збору у розмірі 144224,11 грн. Посилання представника заявника на те, що рішення виконано боржником поза межами виконавчого провадження і зі стягувачем не залишилось невирішених питань, жодним доказом не підтверджено.

Матеріали справи також містить дані щодо направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.125).

Згідно ч.3 ст.387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням вказаних вимог Закону, суд вважає, що рішення державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, арешту майна боржника було прийнято відповідно до закону, в межах наданих державному виконавцю повноважень, прав та свобод заявника порушено не було. Підстав для зобов`язання скасувати обтяження суд не вбачає.

Щодо вимог про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця щодо ненадання відповіді на звернення від 13.03.2021, суд вважає, що такі вимоги не підлягають вирішенню судом в порядку здійснення контролю за виконанням судового рішення.

Все вищевикладене свідчить про необґрунтованість заявлених вимог і необхідність відмови у їх задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 386, 387 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_3 на дії та бездіяльність Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м.Києва.

Повний текст ухвали складено 15.07.2022

Суддя А.М.Майбоженко