Справа № 202/563/22
Провадження № 2/202/1111/2022
12 липня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,
за участю секретаря - Пеки Д.В.,
представника позивача - Трегуб Ю.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 , про припинення арешту (заборони відчуження) майна,-
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) про припинення арешту (заборони відчуження) майна, відповідно до якого просила припинити арешт нерухомого майна та заборону його відчуження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, накладені на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власницею якої є ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстраційний номер обтяження 10133119 від 11.08.2010 р.
В обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Нещодавно позивач звернулася до нотаріуса з метою переоформлення своєї квартири на іншого власника, однак як з`ясувалося, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться відомості про арешт нерухомого майна та заборону на його відчуження, реєстраційний номер обтяження 101333119. Підставою обтяження є постанова про накладання арешту на майно боржника та заборона на його відчуження державного виконавця Індустріального ВДВС ДМУЮ Міняйла С.О.
Як стало відомо позивачу, вищевказаний арешт (заборона)накладено у зв`язку з примусовим виконанням рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.06.2008 року по справі №2-124/2008 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 загальної суми у розмірі 4831,82 грн.
Позивач звернулася з листом до Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), яким просила зняти арешт (заборону) з майна, однак їй було повідомлено про те, що виконавче провадження знищено та відповідно до вимог ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», зазначений вичерпний перелік щодо зняття арешту з майна боржника та акцентовано увагу на тому, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, що і змусило позивача звернутися до суду з даним позовом.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 січня 2022 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 28 січня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 23 лютого 2022 року.
25.03.2022 року через канцелярію суду від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 .
УхвалоюІндустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2022 року задоволено клопотання представника позивача та залучено в якості співвідповідача ОСОБА_2 .
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2022 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з наведених в позові підстав та просила суд позов задовольнити.
Представник відповідача Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро)та відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Відзив від відповідачів не надійшов.Заяв та клопотань до суду не надійшло у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши представника позивача, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 295763848 ОСОБА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу, ВЕТ № 942381 реєстр 2757, 09.08.2007, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловим О.А. є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер майна:16548687.
Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна накладена заборона відчуження нерухомого майна ОСОБА_1 , тип обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 10133119, зареєстровано: 11.08.2010 17:32:26 за № 10133119 реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження: постанова про накладання арешту на майно боржника та заборона на його відчуження, 8/57, 09.08.2010, Індустріальним ВДВС ДМУЮ, державний виконавець Міняйло С.О. (а.с.11-11зв.).
Відповідно до листа Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро)від 17.01.2022 року за №1547, перевіркою відомостей, що містяться в АСВП (автоматизована система виконавчих проваджень), відсутні будь-які відомості стосовно виконавчих проваджень в межах яких накладено арешт на майно ОСОБА_1 (а.с.12).
Згідно з листом Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро)від 06.04.2022 року за №8801, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №11264740 щодо виконання виконавчого листа №2-124 від 21.07.2008 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 4831,82 грн.
В ході проведення виконавчих дій були здійснені всі заходи примусового стягнення.
22.12.2010 року державним виконавцем Міняйло С.О. винесена постанова про повернення виконавчого документа, на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» по виконавчому провадженню №11264740.
Надати більш детальну інформацію та копію виконавчого провадження не має можливості, оскільки виконавче провадження знищено на підставі розділу ХІ п.2 Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями від 07.06.2017 року, наказ №1829/5, строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить три роки (а.с.47,48).
Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1,2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст.16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів.
Стаття 20 ЦК України встановлює, що право на захист особа здійснює на свій розсуд.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Частиною 1 статті 317 та ч. 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, який діяв на 05.10.2016 року) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, який діяв на 05.10.2016 р.) у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Частиною 4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції передбачені чіткі підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.
Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Так, звертаючись до суду із позовом, позивач ставить перед судом вимогу про припинення арешту нерухомого майна та заборону на його відчуження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис за реєстраційним номером обтяження 10133119, зареєстрований 11.08.2010 року, оскільки наявність заборони відчуження на нерухоме майно ОСОБА_1 порушує її право власності, внаслідок чого позивач позбавлена можливості в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, а тому, враховуючи зазначені обставини, порушені права позивача підлягають захисту відповідно до положень ст.319,321,391 ЦК України.
В судовому засіданні встановлено, що виконавче провадження №11264740 знищено, про що зазначено в листах Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), арешт та заборона на його відчуження державним виконавцем не знято, та в даному випадку відсутні обставини для зняття арешту, передбачені ч.ч.1-4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».
У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачі не скористалися своїм правом, передбаченим ст.ст. 76-83, 174,191 ЦПК України та не подали до суду відзиву на вимоги позивача та доказів на їх спростування.
Виходячи із вищевикладеного, та приймаючи до уваги неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а права власника щодо розпорядження своїм майном підлягають поновленню.
Керуючись: ст.ст. 15,16,20,317,321,391 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 77,78, 81,82, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-
Припинити арешт нерухомого майна та заборону його відчуження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, накладені на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власницею якої є ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстраційний номер обтяження 10133119 від 11.08.2010 року.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст складено 18.07.2022 року.
Суддя Л.П. Слюсар