Справа № 510/445/22
Провадження № 2/510/842/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.22 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Дудник В.І.;

за участю секретаря - Арабаджи Л.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Ренійська районна державна нотаріальна контора) про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування державної реєстрації земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 на задоволенні позову наполягали, просили розглянути справу за їх відсутності.

Представник третьої особи Букатич Є.В. проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 27.07.2020р.; витяг інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 266407206 від 19.07.2021р.; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 69397196 від 06.07.2022р.; інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 69410418 від 07.07.2022р.; копія заяви ОСОБА_2 від 20.02.2020р. до Ренійської районної державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа № 38/09; копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.02.2020р., зареєстроване в реєстрі за № 233, спадкова справа № 38/09; витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 59515545 від 20.02.2020р.; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 201187711 від 20.02.2020р.; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 201187478 від 20.02.2020р.; витяг відомостей про земельну ділянку кадастровий номер :016002:0050; інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 201186922 від 20.02.2020р.; копія довідки Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області № 146 від 03.02.2020р.; копія свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , батьки: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ; копія заяви ОСОБА_2 до Ренійської районної державної нотаріальної контори від 06.02.2009р. про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, спадкова справа № 38/09; копія заповіту ОСОБА_4 від 04.04.2008р., зареєстрованого в реєстрі за № 244, відповідно якого ОСОБА_4 заповіла усе належне їй майно сину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 18442169 від 06.02.2009р.; витяг зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 18441706 від 06.02.2009р.; витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 59515545 від 20.02.2020р.; інформаційна довідка із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 69033079 від 25.05.2022р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20.02.2020 року, зареєстроване в реєстрі за № 233, видане Ренійської районною державної нотаріальною конторою ОСОБА_2 та скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 1,6756 га, кадастровий номер :01:002:0050, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, здійснене на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.02.2020 року, зареєстроване в реєстрі за № 233, індексний номер 51317937 від 25.02.2020 року.

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 27.08.2020р., винесеним у справі №510/1793/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно, було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , визнано за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 1,6756 га із кадастровим номером :01:002:0050, розташовану на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту серії ЯБ № 299508 від 07.02.2006р. про право власності на земельну ділянку, що належала ОСОБА_4 померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначене судове рішення від 27.08.2020р. набрало законної сили 28.09.2020р. та оскаржувано не було.

Після набрання судовим рішенням законної сили, позивач звернувся до реєстраційної служби із вимогою про проведення державної реєстрації речових прав, однак, йому в цьому було відмовлено, повідомлено про наявність державної реєстрації на вищезазначену земельну ділянку за ОСОБА_2 , та було рекомендовано звернутися до суду. Позивач стверджує, що він є спадкоємцем п`ятої черги за законом після смерті своєї бабусі ОСОБА_4 , прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Оспорюване свідоцтво про право на спадщину від 20.02.2020р., реєстраційний № 233, видано у той час, коли в провадженні Ренійського районного суду Одеської області перебувала цивільна справа № 510/1793/19, рішенням у якій були задоволені позовні вимоги позивача ОСОБА_1 . Таким чином позивач вважає, що дотримав процедури, яка передує одержанню правовстановлюючого документу на землю. Однак відбулось порушення права власності позивача, оскільки на одну земельну ділянку було надано два правовстановлюючих документа. На етапі внесення відомостей про державну реєстрацію речового права до реєстру речових прав суб`єкт владних повноважень прийняв рішення про відмову у внесені цих відомостей у зв`язку з проведенням реєстрації речового права за відповідачем ОСОБА_2 . Зазначене, на думку позивача свідчить про порушення його права власності.

З огляду на вищенаведене, позивач звернувся до суду із відповідними позовними вимогами, на задоволенні яких він наполягає.

Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, знайшли своє належне підтвердження і підлягають задоволенню.

Як було встановлено в судовому засіданні, рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 27.08.2020р., винесеним у справі №510/1793/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно, було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , визнано за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 1,6756 га із кадастровим номером :01:002:0050, розташовану на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту серії ЯБ № 299508 від 07.02.2006р. про право власності на земельну ділянку, що належала ОСОБА_4 померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначене судове рішення від 27.08.2020р. набрало законної сили 28.09.2020р. та оскаржувано не було.

Однак, при зверненні позивача для внесення відомостей про державну реєстрацію речового права до реєстру речових прав, суб`єкт владних повноважень прийняв рішення про відмову у внесені цих відомостей у зв`язку з проведенням реєстрації речового права за відповідачем ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.02.2020 року, зареєстроване в реєстрі за № 233, видане Ренійської районною державної нотаріальною конторою.

Таким чином, існуюча в даний час реєстрація права власності на земельну ділянку площею 1,6756 га із кадастровим номером :01:002:0050, яка розташована на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за відповідачем ОСОБА_2 , не відповідає теперішньому статусу об`єкта нерухомості, судовому рішенню від 27.08.2020р., призводить до порушення прав та інтересів спадкоємця (позивача), який бажає оформити прийняття спадщини, але через вказані перешкоди, не може це зробити.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

З внесенням змін до ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", зокрема, згідно абзацу 3 ч. 3 ст. 26 Закону ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Тобто, позовна вимога про припинення речового права є похідною вимогою від вимоги про скасування державної реєстрації 51317937 від 25.02.2020. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 241. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

У частині 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній до 16 січня 2020 року, яка діяла на час прийняття оскарженого рішення та звернення з позовом у цій справі) було унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру, змін до них та їх скасування.

Так, за змістом зазначеної норми у разі скасування на підставі рішення суду рішення про реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому пунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 р, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав скасовується.

Згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 вищевказаного Закону викладено у новій редакції. Відповідно до п.п. 1,2,3 ч.3 ст. 26 Закону (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції (яка діє на час ухвалення у даній справі), на відміну від положень ч.2 ст. 26 Закону у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Викладене свідчить, що з 16 січня 2020 року, тобто на час ухвалення рішення у даній справі, такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачає.

Водночас необхідно зазначити, що у п.3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до набрання чинності цим Законом.

Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 28.10.2020 року у справі №910/10963/19, від 03.09.2020 у справі № 914/1201/19, від 23.06.2020 у справах № 906/516/19, 905/633/19, № 922/2589/19 від 30.06.2020 у справі № 922/3130/19 від 14.07.2020, у справі №910/8387/19, від 20.08.2020 у справі № 916/2464/19.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Позивачем та його представником у позові та під час розгляду справи не заявлялись вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідача.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 7, 10, 12, 13, 18, 58, 76-81, 141, 200, 206, 258, 259, 264, 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. 16 ЦК України, ст.ст. 9, 19, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд -

В И Р І Ш И В :

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа Ренійська районна державна нотаріальна контора) про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування державної реєстрації земельної ділянки - задовольнити.

2.Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20.02.2020 року, видане Ренійською районною державною нотаріальною конторою Одеської області ОСОБА_2 , зареєстроване в реєстрі за № 233.

3.Скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 1,6756 га, кадастровий номер :01:002:0050, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за ОСОБА_2 , номер запису права власності 35658599, дата та час реєстрації: 20.02.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 241, та припинити право власності на земельну ділянку площею 1,6756 га, кадастровий номер :01:002:0050, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за ОСОБА_2 .

Дане рішення є підставою для реєстрації за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ), права власності на земельну ділянку площею 1,6756 га, кадастровий номер :01:002:0050, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК