ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/382/22 Справа № 186/432/19 Категорія 31 Суддя у 1-й інстанції - Демиденко С. М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Кравченко Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2021 року та додаткове рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2013 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на п`ять років та задоволено цивільний позов у повному обсязі.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2014 року вирок суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_3 винним у скоєнні злочину та призначення йому покарання залишено без змін, але з підстав, передбачених ч.5 ст.74, ч.1. ст.49 КК України, ОСОБА_3 звільнено від призначеного судом першої інстанції покарання у зв`язку зі спливом строків давності. В частині вирішення цивільного позову вирок скасовано та справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд в той же суд в порядку цивільного судочинства.

Вироком встановлено, що ОСОБА_3 25 березня 2004 року близько 16:05 години на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин біля гаража № НОМЕР_1 , розташованого в гаражному кооперативі «Південний» м. Першотравенська, діючи навмисно завдав не менше чотирьох ударів рукою в ділянку голови ОСОБА_1 заподіявши йому при цьому тілесні ушкодження: краніо-лицева травма у вигляді параорбітальних синців, садна надбрівної ділянки та перелом кісток носа, які за своїм характером, відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи 39/11 від 22 червня 2012 року, належать до легких тілесних ушкоджень та у вигляді контузії правого очного яблука з розривами кон`юнктиви та субкон`юктивальним крововиливом, що призвело до підвивиху кришталика, зниження гостроти зору, а в подальшому до запальних явищ у судинній оболонці відшарування сітківки та фіброзних змін склоподібного тіла, внаслідок чого розвинулася субатрофія очного яблука та птоз верхньої повіки правого ока, які за своїм характером, відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 39/11 від 22 червня 2012 року, викликали у ОСОБА_1 розлад здоров`я і призвели до наслідків, які заподіяли 50% постійної втрати загальної працездатності та непоправного знівечення обличчя і належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою розладу здоров`я, поєднаного зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину та які спричинили непоправне знівечення обличчя ОСОБА_1 .

Посилаючись на викладене, просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_3 компенсацію за шкоду, завдану каліцтвом внаслідок вчинення кримінального злочину, шляхом відшкодування заробітку (доходу), втраченого у зв`язку із частковою постійною втратою загальної працездатності у розмірі 806 295,00 грн., за період з 01 квітня 2004 року до 31 січня 2021 року, а також 15 000 грн. щомісяця та постійно, але не менше 2,5 мінімальних заробітних плат, розмір яких встановлюється законодавством України, починаючи з 01 лютого 2021 року.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2021 року доповнено резолютивну частину рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2021 року абзацом наступного змісту: «Заходи забезпечення застосовані ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2019 року скасувати».

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано суду належних та достовірних доказів, які б підтверджували дату встановлення йому, ОСОБА_1 стійкої втрати професійної чи загальної працездатності (при відсутності професійної), строк на який її встановлено, а також її відсотки.

Ухвалюючи додаткове рішення у справі, суд першої інстанції на підставі положень статті 158 ЦПК України дійшов висновку про необхідність зняття заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2019 року.

Не погодившись із вказаними рішеннями суду, ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 звернулися з апеляційними скаргами в яких, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили рішення та додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог.

Апеляційні скарги мотивовано тим, що ухвалюючи рішення у справі судом першої інстанції не надано належної оцінки доказу, який став підставою для звернення до суду, а саме листу КЗ Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради за №5/557 від 22 серпня 2018 року, в якому вказано про неможливість на території Дніпропетровської області встановити відсотки втрати працездатності внаслідок кримінального випадку, не пов`язаного з виконанням трудових обов`язків. Суд не звернув увагу на те, що експерт у своєму висновку від 22 червня 2012 року за №39/11 надав аналіз всім медичним документам та встановив, що завдана травма призвела до наслідків, які спричинили 50% постійної втрати загальної працездатності (20% - зниження гостроти зору правого ока від 0,01 до травми до 0,0 після травми, 10% - субатрофія очного яблука та 20% - значний птоз верхньої повіки правого ока).

Від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційні скарги, в якому останній просить суд залишити апеляційні скарги ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 без задоволення, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення та додаткове рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2013 року, ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 28309,68 гривень, в рахунок відшкодування втраченого заробітку за період з 01 квітня 2004 року до 01 квітня 2013 року 170135 гривень, в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 3030 гривень, а всього стягнуто 201474 гривні 68 копійок.

Зазначеним вироком суду встановлено, що 25 березня 2004 року близько 16 години 05 хвилин ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин біля гаражу № НОМЕР_1 , розташованого в гаражному товаристві «Південне» м.Першотравенська, діючи навмисно наніс не менше чотирьох ударів рукою в область голови ОСОБА_1 , заподіявши йому при цьому наступні тілесні ушкодження: краніо-лицева травма у вигляді пара орбітальних синців, садна надбрівної ділянки та перелом кісток носа, які за своїм характером відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №39/11 від 22 червня 2012 року відносяться до легких тілесних ушкоджень та у вигляді контузії правого очного яблука з розривами кон`юктиви та субкон`юктивальним крововиливом, яка призвела до підвивиху кришталика, зниженню гостроти зору, а в подальшому до запальних явищ у судинній оболонці, відшаруванню сітківки та фіброзних змін склоподібного тіла, внаслідок чого розвинулася субатрофія очного яблука та птоз верхньої повіки правого ока, які за своїм характером, відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №39/11 від 22 червня 2012 року викликали у ОСОБА_1 розлад здоров`я і призвели до наслідків, які заподіяли 50% постійної втрати загальної працездатності та непоправного знівечення обличчя та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознаками розладу здоров`я, поєднаного зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину та які спричинили непоправне знівечення обличчя ОСОБА_1 .

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2014 року засудженого ОСОБА_3 на підставі положень ч.5 ст.74, ч.1 ст.49 КК України звільнено від призначеного за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2013 року покарання у виді 5 років позбавлення волі у зв`язку із закінченням строків давності. Вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2013 року в частині вирішення цивільного позову скасовано, справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

При направлені справи на новий розгляд в частині вирішення цивільного позову, судом апеляційної інстанції зазначено, що судом першої інстанції при вирішені цього питання не було приведено розрахунок середнього заробітку потерпілого за дванадцять або три останні календарних місяці, що передували пошкодженню здоров`я, не наведено розрахунок розміру втраченого заробітку та чому стягнуто втрачений заробіток довічно.

Рішенням Першотравенського міського суду від 06 квітня 2016 року у справі № 186/1706/14-ц у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення втраченого заробітку (доходу) у зв`язку із втратою загальної працездатності в сумі 274245,00 грн. за період з 01 квітня 2004 року по 31 січня 2016 року та у розмірі 2,5 мінімальних заробітних плат, розмір яких встановлений законом України, щомісячно та постійно, починаючи з 01 лютого 2016 року, відмовлено. Ухвалою суду апеляційної інстанції від 13 липня 2016 року та постановою Верховного Суду від 30 січня 2018 року, рішення Першотравенського міського суду від 06 квітня 2016 року, залишено без змін.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема копії трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 , на час спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , він перебував у трудових відносинах з Павлоградським енергопідприємством працюючи на посаді електромонтера починаючи з 18 квітня 2002 року, та був звільнений за власним бажанням 26 квітня 2005 року. В подальшому позивач знаходився в трудових відносинах з Першотравенським МЖКП з 23 травня 2005 року по 22 серпня 2011 року; з ТОВ «Сігма-Ком» з 01 вересня 2011 року по 29 січня 2012 року; з Першотравенським МЖКП з 10 лютого 2012 року (т.1 а.с.83-86).

Згідно з висновком експерта №39/11 від 22 червня 2012 року, судово-медичної експертизи, яка була проведена в рамках кримінальної справи у ОСОБА_1 після події 25 березня 2004 року в результаті травматичної дії мала місце контузія правого очного яблука з розривами кон`юктиви та субкон`юктивальним крововиливом, яка призвела до підвивиху кришталика, зниження гостроти зору, а в подальшому, незважаючи на правильно проведене лікування до запальних явищ у судинній оболонці, відшаруванню сітківки, фіброзних змін склоподібного тіла, внаслідок чого розвинулась субатрофія очного яблука, птоз верхньої повіки правого ока. Вищевказана травма правого ока за своїм характером викликала у ОСОБА_1 розлад здоров`я та призвела до наслідків, які спричинили 50% постійної втрати загальної працездатності. Ці ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою розладу здоров`я, поєднаного зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину. Наслідки травми правого ока у ОСОБА_1 слід вважати невиправними (т.1 а.с.52-75).

В листі від 22 серпня 2018 року за вих. № 5/557 за підписом головного лікаря КЗ Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради В.М. Концур на ім`я позивача зазначено, що він дійсно є інвалідом третьої групи безстроково з 2002 року, має 60% втрати працездатності. Причина інвалідності «професійне захворювання». Встановлення відсотків втрати працездатності внаслідок кримінального випадку (не пов`язаного з виконанням ним трудових обов`язків) до компетенції медико-соціальної експертизи не належить.

Згідно з частиною першою статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Частиною першою статті 1197 ЦК України передбачено, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

При визначенні розміру заробітку (доходу), який втрачений потерпілим внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, важливу роль відіграє той факт, чи знаходиться особа у трудових відносинах. Так, якщо каліцтво чи інше ушкодження здоров?я було завдане особі, яка працювала за трудовим договором, то розмір втраченого заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров?я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності загальної працездатності.

Під поняттям «професійна працездатність» слід розуміти здатність особи до виконання певної роботи, виконання якої потребує певної кваліфікації. Відсоток втрати професійної працездатності особи встановлюється медико-соціальною експертизою і на підставі цього особа визнається інвалідом І, II або III групи. Загальною працездатністю вважають здатність особи до виконання будь-якої некваліфікованої роботи взагалі, яка не потребує спеціальних знань та навичок. Відсоток втрати загальної працездатності особи встановлюється також медико-соціальною експертизою. Тобто на розмір втраченого заробітку (доходу) впливають:

а) середній місячний заробіток потерпілого;

б) ступінь втрати професійної або загальної працездатності.

Середньомісячний заробіток (дохід) слід обчислювати шляхом поділу сукупного заробітку (доходу) за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров?я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров?я на відповідно дванадцять або три. Пріоритетність у виборі найкращого співвідношення надається потерпілому. При цьому вказане співвідношення, яке і становитиме середньомісячний заробіток (дохід), не повинен бути менше п?ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Ще одним фактором, який впливає на розмір втраченого заробітку (доходу), є ступінь втрати професійної працездатності, а за її відсутності загальної працездатності. При цьому слід зауважити, що втрата працездатності може бути тимчасова або стійка (тривала).

Коли мова йде про тимчасову втрату працездатності, то вона повинна посвідчуватись листком тимчасової непрацездатності (лікарняним листком), який видається відповідним лікувальним закладом. Умови та порядок відшкодування такої шкоди встановлюються спеціальними законами ( з січня 2001 року до 01 січня 2015 року Законом України «Про загальнообов?язкове державне соціальне страхування у зв?язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», з 01 січня 2015 року по теперішній час Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Стійка (тривала) втрата працездатності встановлюється медико-соціальними експертними комісіями Міністерства охорони здоров?я України (далі МСЕК). (Діяльність МСЕК та порядок проведення експертиз регламентуються: з квітня 1994 року до 18 грудня 2009 року «Порядком організації та проведення медико-соціальної експертизи втрати працездатності» затвердженого постановою КМУ №221 від 04 квітня 1994 року; з 18 грудня 2009 року по теперішній час Положенням про медико-соціальну експертизу затвердженого постановою КМУ №1317 від 03 грудня 2009 року.)

На підставі проведеної цими органами медико-соціальної експертизи встановлюється ступінь втрати професійної працездатності особи. І лише у випадку, коли втрати професійної працездатності немає, тоді відповідні комісії встановлюють ступінь втрати загальної працездатності. Ступінь втрати працездатності встановлюється у відсотках на підставі висновку МСЕК.

Тобто, розмір втраченого заробітку (доходу) потерпілого обов`язково визначається з урахуванням втрати чи зменшення його професійної або загальної працездатності.

Відповідно до положень статті 24 Закону України «Про пенсійне забезпечення» причини й групи інвалідності, а також час настання інвалідності встановлюються органами медико-соціальної експертизи, що діють на підставі Положення про них, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

З аналізу пунктів 1, 11 Положення про медико-соціальну експертизу, пцнктів 3, 26, 27 Положення про порядок, умови та критеріїв встановлення інвалідності затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1317, Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 5 вересня 2011 року №561, встановлення МСЕК тієї чи іншої групи інвалідності внаслідок загального захворювання визначається за критеріями життєдіяльності людини, зокрема, здатністю особи до виконання трудової діяльності.

Здатність до трудової діяльності сукупність фізичних та духовних можливостей людини, яка визначається станом здоров`я, що дозволяє їй займатися різного виду трудовою діяльністю.

Параметрами оцінки є збереження або втрата професійної працездатності, можливість трудової діяльності за іншою професією, яка за кваліфікацією дорівнює попередній, оцінка допустимого обсягу роботи у своїй професії і посаді, можливість трудової зайнятості в звичайних або спеціально створених умовах.

Законодавство вирізняє професійну та загальну працездатність. Професійна працездатність передбачає здатність працівника до роботи за конкретним фахом і на певній посаді, у той час як загальна працездатність це здатність до виконання будь-якої роботи у звичайних умовах праці. Особа, яка зазнала каліцтва та якій встановлено інвалідність, може бути визнана частково працездатною. З метою встановлення в особи здатності до праці, МСЕК під час встановлення інвалідності має встановити ступінь професійної (а за її відсутності - загальної) працездатності у відсотках.

На підставі цих даних суд визначає розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу) у відсотках, що підлягає відшкодуванню.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами ступінь втрати професійної або загальної працездатності, що дають підстави для застосування положень статей 1195 та 1197 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про ненадання судом першої інстанції належної оцінки листу КЗ Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи Дніпропетровської обласної ради за №5/557 від 28 серпня 2018 року, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки із вказаного листа вбачається, що позивач є інвалідом третьої групи безстроково з 2002 року та має 60% втрати працездатності, причиною якої є професійне захворювання. Посилання в зазначеному листі на неможливість встановлення відсотків втрати працездатності внаслідок кримінального випадку (не пов`язаного з виконанням трудових обов`язків) не дають підстав для висновку про неможливість встановлення ступеня втрати працездатності іншим органом МСЕК поза межами Дніпропетровської області або медичною експертизою, якою б можна було встановити момент настання, розмір у відсотках втрати працездатності, внаслідок дій відповідача та строк на який її встановлено, що мають значення для вирішення даної справи. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач та його представник від проведення будь-яких медичних експертиз відмовлялися.

Щодо висновку експерта №39/11 від 22 червня 2012 року, суд зауважує, що йому була надана відповідна правова оцінка в постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі 186/1706/14-ц, а тому додаткового аналізу не потребує.

Щодо додаткового рішення суду, колегія суддів зазначає, що суд дійшов вірного висновку про скасування заходів забезпечення позову, оскільки таке рішення відповідає положенням статті 158 ЦПК України.

Отже, приведені в апеляційних скаргах доводи фактично зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Таким чином, переглядаючи справу, відповідно до вимог 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційних скарг, за наявними в справі доказами, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення та додаткове рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2021 року та додаткове рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова