ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/1033/21 Номер провадження 22-ц/814/1552/22Головуючий у 1-й інстанції Романенко О. О. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Дряниці Ю.В.,

суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-банк» на заочне рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 18 квітня 2022 року за позовом Акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2021 року АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду із даним позовом. Вказувало, що 14 березня 2018 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку з метою укладення кредитного договору б/н та отримання кредитної картки. На підставі анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором за відповідачем, станом на 09 жовтня 2021 року, рахується заборгованість у сумі 42 879, 25 грн., з них 32 645, 19 грн. заборгованість за кредитом, 10 234, 06 грн. заборгованість за відсотками. Позивач просив стягнути вказану заборгованість та понесені судові витрати з відповідача.

Заочним рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 18 квітня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення оскаржив позивач, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення, ухваливши нове, яким задовольнити позов. Вважає, що між сторонами виникли договірні правовідносини, зміст яких врегульовано та узгоджено у Правилах та Умовах, які є невід`ємною частиною кредитного договору, а також у Паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем з допомогою електронного підпису.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 14 березня 2020 року ОСОБА_1 було підписано Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.

Згідно умов підписаної Анкети-заяви, відповідач погодився, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламного буклеті, складають договір між ним та банком про надання банківських послуг

Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого, згідно наданого банком розрахунку, станом на 09 жовтня 2021 року, рахується заборгованість у сумі 42 879, 25 грн., з них 32 645, 19 грн. заборгованість за кредитом, 10 234, 06 грн.заборгованість за відсотками.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог А-Банку щодо стягнення з відповідача заборгованості, у зв`язку з їх недоведеністю.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Матеріалами справи підтверджено факт підписання 14 березня 2020 року ОСОБА_1 . Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.

Разом з тим, у анкеті-заяві позичальника процентна ставка за користування кредитом, умови та порядок її зміни, порядок та умови збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань, порядок обчислення та розміри відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів), не зазначені.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Зазначені висновку суду в повній мірі узгоджуються із правовою позицією викладеною Великою палатою Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

До позовної заяви АТ «Акцент-Банк» надало суду копію анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, копію витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, копію Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна» та розрахунок заборгованості.

Проте, вказані документи не підтверджують погодження сторонами істотних умов договору кредиту, оскільки витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, копія Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна» не містять підпису ОСОБА_1 .

Копія анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку містить лише його анкетні дані та не містить даних про умови кредитування щодо строків повернення кредиту, розміру процентної ставки та строків сплати процентів за користування кредитом.

АТ «Акцент-Банк» не доведено погодження з ОСОБА_1 усіх істотних умов кредитування, а тому висновок суду першої інстанції про відсутність пісдтав для стягнення з відповідача заборгованості за процентами є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги, щодо невмотивованості застосування судом першої інстанції до виниклих правовідносин правових висновків Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року, замість висновків Верховного Суду від 09 липня 2018 року у справах № 202/19403/13-ц, № 705/6051/15-ц, № 265/7652/15-ц, які регулюють аналогічні правовідносини є безпідставним.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно надано правову оцінку обставинам справи і застосовано останню актуальну правову позицію Великої Палати Верховного Суду, що регулює існуючі між сторонами правовідносини.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого суду щодо недоведеності наявності заборгованості за кредитом.

Із долученої позивачем виписки по рахунку ОСОБА_1 , вбачається, що протягом березня 2018 року листопада 2019 року останній користувався кредитним коштами, та ним періодично вносились власні грошові кошти в рахунок погашення заборгованості.

До складу тіла кредиту можуть бути віднесені тільки кошти, які фактично отримані та використані позичальником, позаяк відсотки за користування кредитом є окремою складовою кредитних зобов`язань, які у межах існуючих між сторонами правовідносин не узгоджені.

Однак, розрахунками заборгованості підтверджується, що банком, без належної правової підстави, здійснювалося списання коштів з тіла кредиту в рахунок оплати відсотків за користування кредитом, а також, що нарахування та списання відбувалося за трьома різними договорами одним масивом, а саме: № Б/Н (внутрішньобанківський SAMABWFC9) від 14 березня 2018 року, № ABHOCT7 від 12 грудня 2019 року, № ABHOCU0 від 23 січня 2020 року.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матералів справи умовами зобов`язання між сторонами не було передбачено сплату відсотків за користування кредитом. Так само між сторонами не було узгоджено питання автоматичного списання коштів із рахунку відповідача по іншим кредитним договорам, копії яких долучено апелянтом до апеляційної скарги.

Таким чином, слід вважати, що списання банком коштів тіла кредиту в рахунок оплати відсотків за користуванням кредитними коштами, як у межах Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від14 березня 2018 року, так і інших кредитних договорів, укладених між банком і відповідачем було безпідставним.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду, що заявлена до стягнення сума заборгованості за тілом кредиту є недоведеною, оскільки до розміру заборгованості зараховані не передбачені зобов`язанням платежі.

Таким чином, оскільки позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» обґрунтовані наявними договірними зобов`язаннями, а до позовної заяви не долучено належних та допустимих доказів погодження всіх істотних умов договору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову АТ «Акцент-Банк» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для його скасування колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 18 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених в статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Ю. В. Дряниця

Судді Л. І. Пилипчук

О. В. Чумак