Дата документу 23.06.2022
2/479/234/22
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2022 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

В складі : головуючої судді Репушевської О.В.;

за участі: секретаря судового засідання Добровольської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Криве Озеро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №479/209/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позову зазначає, що з 2002 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, вони мають двох доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 03 березня 2015 року відповідач сплачує позивачу аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів свого заробітку. З 01 вересня 2021 року дочка ОСОБА_3 навчається в Вінницькому національному аграрному університеті, та проживає в гуртожитку вказаного навчального закладу. Відповідач участі у витратах на навчання доньки не приймає, тому позивач просить стягнути з нього на її користь половину додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_3 , пов`язаних з оплатою навчання, проживання в вищому навчальному закладі та придбання ноутбука для дистанційного навчання в розмірі 21 688 грн..

У судовому засіданні позивач, її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Позивач підтвердила, що з відповідачем - батьком дитини - було узгоджено питання по навчальному закладу, в якому може вчитись дитина, а також необхідністю їм (позивачу і відповідачу) оплачувати навчання за контрактом.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала відзив, відповідно до якого просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказувала на необгрунтованість, недоведеність та безпідставність пред`явлених вимог, недоведеність потреби позивача в отриманні матеріальної допомоги з боку відповідача, у зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до положень ч.10 ст.7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Отже, кожен із батьків зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на дитину і вони мають рівні обов`язки щодо несення таких витрат.

Положеннями ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину.

Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін, та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.ст.181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Як роз`яснено у п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачені ст.185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Кривоозерський районним управлінням юстиції Миколаївської області (а.с.9).

Відповідно до рішення апеляційного суду Миколаївської області від 03 березня 2015 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) (а.с.7) .

Згідно даних договору про навчання Вінницького національного аграрного університету№1568.21д-МП від 12 серпня 2021 року, ОСОБА_3 , зарахована на навчання 1 курсу, на денну форму навчання, за освітньою програмою - право, для здобуття вищої освіти - бакалавр . Освітня програма є акредитованою до 01 липня 2024 року (а.с.12-13).

Відповідно до договору про навчання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, який є невід`ємним додатком до договору про навчання, у закладі вищої освіти , загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 88 000 грн.. Вартість платної освітньої послуги за один навчальний рік становить 22 000 грн..

З наданої квитанції №99300201 від 02 серпня 2021 року позивач ОСОБА_1 самостійно сплатила 22 000 грн. за навчальний 2021/2022 рік за навчання доньки у Вінницькому національному аграрному університеті (а.с.14).

Відповідно до угоди №299 за проживання в гуртожитку Вінницького національного аграрного університету від 16 серпня 2021 року встановлено, що ОСОБА_3 надано ліжко-місце в гуртожитку №3, в кімнаті №110 в період 2021-2022 навчального року (а.с.10).

З наданої квитанції №64 від 16 серпня 2021 року позивач ОСОБА_1 сплатила 6420 грн. за проживання в гуртожитку Вінницького національного аграрного університету (а.с.11).

Відповідно до квитанції №47713223 від 23 квітня 2021 року в магазині "Лідер Плюс" було здійснено операцію на придбання ноутбука та сумки для ноутбука на загальну суму 14 849 грн.

Судом встановлено, що відповідач будь-якої участі у зв`язку з навчанням доньки не приймає, добровільно кошти не надає, окрім аліментів.

Згідно розрахунку заборгованості з аліментів у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого документу №479/3415-ц, зробленого державним виконавцем Кривоозерського відділу ДВС, встановлено, що розмір аліментів, які ОСОБА_2 щомісячно сплатив з вересня місяця 2021 року по червень місяць 2022 року становить 2 366 грн. на двох дітей, а саме, відповідачем за вказаний період сплачено аліментів на двох дітей на загальну суму 23 666 грн. (а.с.31).

Таким чином, судом встановлено, що понесені позивачем витрати, пов"язані з оплатою навчання дитини в вищому навчальному закладі, оплату за її проживання в гуртожитку, не покриваються за рахунок аліментів, які сплачує відповідач.

Суд враховує також, що відповідач є працездатною особою, ним не надано будь-яких доказів, які вказують на те, що він має інших утриманців, незадовільний стан здоров"я, не має можливості надавати матеріальну допомогу з об`єктивних, незалежних від нього причин.

При вирішенні даного спору суд вважає за доцільне та правильне керуватися виключно інтересами дитини, яка бажає продовжувати навчання. Додаткові витрати, понесені на утримання ОСОБА_5 , пов"язані лише з метою позивача як матері допомогти дитині здобути спеціальність. При цьому вимоги позивача до відповідача визначені з урахуванням принципу рівності батьків.

Враховуючи, що необхідність у додаткових витратах на дитину викликана особливими обставинами, а саме навчанням доньки, її розвитку, а законом обов`язок з утримання дитини покладений на обох батьків, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та визнає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача половину вартості додаткових витрат по сплаті контрактного навчання та проживання в гуртожитку, що становить 14 244 грн. (22 000 грн.+6488,20 грн./2=14244,10 грн.). При цьому суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача половини вартості ноутбука.

Вирішуючи вимоги позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 у справі № 379/1418/18 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що у відшкодуванні витрат на правничу допомогу слід відмовити з огляду на їх недоведення.

Згідно положень ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 284, 352, 354 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що викликані навчанням та проживанням дитини в розмірі 14 244 (чотирнадцять тисяч двісті сорок чотири)грн. 10 коп.

В решті вимог позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 992 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Кривоозерський районний суд, який відраховується з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 04 липня 2022 року.

Суддя :