Справа № 466/9940/19 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/811/4291/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н. П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Х.Б. Назар

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів та витребування майна, -

в с т а н о в и в:

02 грудня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на його користь 119 000,00грн. інвестованих коштів, 5000 євро штрафних санкцій в гривневому еквіваленті станом на день винесення рішення та витребувати передане їй для здійснення підприємницької діяльності майно.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що між ним та відповідачем ФОП ОСОБА_1 було укладено Договір про реалізацію інвестиційного проекту від 11.02.2019 року. Своїх зобов`язань за договором відповідач не виконуваала, у зв`язку з чим 31.10.2019 року він направив їй повідомлення про дострокове розірвання Договору та вимогу про повернення інвестованого майна і 50% інвестованих грошових коштів. Оскільки протягом дії Договору відповідач неодноразово порушувала умови договору, зокрема, не надавала доказів цільового використання коштів та майна, вважає, що така згідно п. 8.2 договору зобов`язана сплатити йому штраф в розмірі 5000 євро.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 119 000(сто дев`ятнадцать тисяч) гривень інвестованих коштів.

Витребувано у ФОП ОСОБА_1 майно, на загальну суму 77 000 (сімдесят сім тисяч) гривень 00 коп,а саме:персональний комп`ютер Desktop (1), монітор LG(1), ноутбук(1), кондиціонер Toshiba(1), принтер 3 in 1(2), смартфон Samsung A6(1), принтер Brother(1), кавовий аппарат(1), мікрохвильовка(1), офіс менеджера (дерев`яний) (2), офіс керівника (дерев`яний)(1), полиці(дерев`яні)(2), міні кухня 2 одиниці(дерев`яні) (1), офісне крісло менеджера»(2), офісне крісло керівника(1), крісло для клієнта(6), диван(1).

Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь Ассаїда Салєха 5000 Євро штрафних санкцій, що становить в національній валюті (гривні) за офіційним курсом НБУ станом на день постановлення рішення в розмірі 153 223,50 грн.(5000 Євро х 30,6447 грн.) (сто п`ятдесят три тисячі двісті двадцять три грн.50 коп.).

Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 , сплачений при зверненні до суду, судовий збір в розмірі 3 296,00 грн. (три тисячі двісті дев`яносто шість грн.00 коп.).

Рішення суду оскаржила фізична особа-підприємець ОСОБА_1 .

Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що задовольняючи позов про стягнення з неї в користь позивача 119 000 гривень інвестованих коштів, суд першої інстанції не врахував, що вона від позивача отримала кошти у значно меншому розмірі. У матеріалах справи відсутні докази пер ерахування позивачем на рахунок ФОП ОСОБА_1 238 000 грн., 50% з яких просив стягнути позивач. Задовольняючи в повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив з того, що 31.10.2019 року ОСОБА_2 направив ФОП ОСОБА_1 повідомлення про негайне дострокове розірвання договору та вимогу про повернення інвестованого майна, 50% інвестованих коштів та належну позивачу частину прибутку, яке відповідно до відмітки на конверті та квитанції кур`єрської служби ЛеоБайк Делівері вона отримала 20.11.2019 року. Однак, вимоги про розірвання договору, повернення майна та коштів вона не отримувала. Належні докази на підтвердження отримання нею такого повідомлення в матеріалах справи відсутні. Тому, висновок суду про те, що обов`язок відповідача щодо повернення майна та 50% інвестованих коштів в розмірі 119 000 грн. підлягав виконанню у строк до 28.11.2019р. є необгрунтованим. Щодо стягнення 5 000 євро штрафу за нецільове використання інвестицій (коштів) та переданого майна (меблів та офісного обладнання) зазначає, що доказів нецільового використання коштів та переданого позивачем майна матеріали справи не містять, а офісні меблі, які нею виставлялись на продаж не належали позивачу.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_4 проти скарги заперечила.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимогст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником зобов`язання не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або закону.

Встановлено, що 11 лютого 2019 року між сторонами спору було укладено Договір про реалізацію інвестиційного проекту.

Згідно з п.1.2. Договору Сторона 1 фінансово забезпечує реалізацію інвестиційного проекту, а Сторона 2 створює організаційно - правові умови для його реалізації шляхом адміністрування діяльності ФОП.

Відповідно до п.1.4 Договору загальний обсяг інвестицій становить 170 000,00 гривень 00 коп., з яких позивач передав відповідачу в користування майно для провадження господарської діяльності (перелік та обсяг майна, а також факт передачі підтверджуються Додатком 1 до Договору) та грошові кошти у сумі 93 000 гривень 00 коп. Вартість майна, переданого у користування ФОП ОСОБА_1 погоджена Сторонами в Додатку і становить 77 000 гривень 00 коп.

В подальшому сторони збільшили обсяг інвестованих коштів до 270000 гривень 00 коп. (що підтверджується копією Додаткової угодою до Договору про реалізацію інвестиційного проекту від 29.03.2019р.), а потім до 315000 гривень 00 коп. (що підтверджується копією Додаткової угодою до Договору про реалізацію інвестиційного проекту від 26.04.2019р.).

Відповідно до п.2.7.та п. 3.4(d) Договору на вимогу Сторони 1 Сторона 2 негайно (в термін, що не перевищує 5 календарних днів з моменту отримання вимоги) зобов`язана надавати фінансові звіти про порядок використання грошових коштів.

Згідно з п.п. 5.4-5.6 майно передається ОСОБА_5 фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у користування виключно з метою провадження господарської діяльності ФОП для реалізації інвестиційного проекту. Мета використання є істотною умовою Договору. Використання майна не за цільовим призначенням не допускається та є підставою для притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності.

Згідно з п. 8.2. Договору у разі використання майна та грошових коштів, переданих за Договором, не за цільовим призначенням, Сторона 2 сплачує Стороні 1 штраф у розмірі 5000 (п`ять тисяч) євро.

Відповідно до п.9.2 Договору, укладеного між позивачем та відповідачем, закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності, вчинені за час його порушення.

Згідно з п.3.4(h) ФОП ОСОБА_1 зобов`язується звітувати про провадження господарської діяльності ФОП, пов`язаної з реалізацією Інвестиційного проекту та надавати документальне підтвердження доходів та витрат.

Відповідно до п.9.4.(а) Договору про реалізацію інвестиційного проекту від 11.02.2019р. Договір може бути достроково розірваний у будь-який строк з ініціативи Сторони 1. У такому випадку все інвестоване майно, 50% інвестованих грошових коштів та належна Стороні 1 частина прибутку підлягає поверненню Стороні 1 Стороною 2.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 10.10.2021р. звернувся до відповідача з вимогою про належне виконання договору та направлення звіту про отримані доходи від здійснення ФОП ОСОБА_1 господарської діяльності, звіту про чистий прибуток від здійснення підприємницької діяльності, копії укладених договорів з туроператорами, копії актів наданих послуг, копії виписок з банківського рахунку (рахунків) ФОП ОСОБА_1 , копії прибуткових касових ордерів, копії документів щодо витрат, пов`язаних з діяльністю ФОП ОСОБА_1 за період з 11.02.2019р. по 10.10.2019р.

Відповіді на зазначену вимогу на адресу позивача не надходило.

31.10.2019р. ОСОБА_2 направив ФОП ОСОБА_1 повідомлення про дострокове розірвання договору та вимогу про повернення інвестованого майна, 50% інвестованих грошових коштів та належну позивачу частину прибутку.

Відповідно до відмітки на конверті та квитанції кур`єрської служби ЛеоБайк Делівері відповідач отримала повідомлення про дострокове розірвання договору 20.11.2019 р.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 в повному обсязі, районний суд виходив з підставності та доведеності таких вимог, та що обов`язок відповідача щодо повернення майна вартістю 77 000 грн. та 50 % інвестованих коштів в розмірі 119 000 грн. підлягав виконанню у строк до 28.11.2019р. включно. Суд також прийшов до висновку, що матеріалами справи підтверджується використання відповідачем майна та коштів, переданих за договором, не за цільовим призначенням.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів погоджується не повністю виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів того, що майно та кошти, передані за Договором про реалізацію інвестиційного проекту від 11 лютого 2019 року використовувалися відповідачем не за цільовим призначенням, висновок суду про наявність підстав для стягнення з відповідача в користь позивача 5000 Євро згідно п. п. 8.2. договору є помилковим та необґрунтованим. Фотографії ж виставлених на продаж відповідачем речей та меблів не можуть, на думку колегії суддів, бути підтвердженням нецільового використання майна, оскільки не можуть бути ідентифіковані згідно переліку переданого за договором майна.

З наведених мотивів, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2021 року в частині стягнення з відповідача в користь позивача 5 000 Євро штрафних санкцій за використання майна та коштів, переданих за договором, за нецільовим призначенням, що в еквіваленті до національної валюти становить 153200 грн. 00 коп. слід скасувати, ухвалити в цій частині нову постанову, якою у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

В силу положень ст. 141 ЦПК України рішення суду в частині розміру судового збору слід змінити, стягнути з відповідача в користь позивача 1 960,00 грн судового збору.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2021 року в частині стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь Ассаїда Салєха 5000 Євро штрафних санкцій, що у національній валюті (гривні) за офіційним курсом НБУ становить 153 223,50 грн скасувати.

В цій частині ухвалити нову постанову, якою у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

Рішення суду в частині розміру судового збору змінити, стягнути з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 1 960,00 грн. судового збору.

В решті рішення суду залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 04 липня 2022 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра