КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 761/671/21

номер провадження №22-ц/824/5954/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року /суддя Романишена І.П./

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про визнання виконавчого листа, виданого за рішенням суду в цивільній справі № 2-13609/10 за позовом ПАТ «АКБ «Київ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року у задоволенні заяви відмовлено. /а.с. 82-85/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу скасувати, заяву задовольнити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, заборгованість погашена поза межами виконавчого провадження, що підтверджується нотаріальною заявою стягувача. Вказував, що судом першої інстанції зроблено невірний висновок щодо того, що добровільне виконання можливе лише поза процедурою виконавчого провадження, тобто до моменту його відкриття.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, ОСОБА_1 звернувся з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності учасників, у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 30.01.2010 року Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення в цивільній справі № 2-13609/10 за позовом ПАТ «АКБ «Київ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким вказаний позов задоволено, а саме: стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість в сумі 466804,44 грн., судовий збір в сумі 1700,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120,00 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 06.07.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 30.06.2010 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «АКБ «Київ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

На підставі вказаного рішення, яке набрало законної сили, представнику ПАТ «КБ «Надра» 04.08.2016 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист, за яким з метою його примусового виконання державним виконавцем Подільського РВДВС у м. Києві ЦМУМЮ 17.08.2016 року відкрито виконавче провадження № 51955821.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.05.2021 року замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду з ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ОСОБА_2 .

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 04.06.2021 року, посвідченої приватним нотаріусом КМНО Косенко О.О., заборгованість за кредитним договором №401/П2006-978 від 21.04.2006 року ОСОБА_1 повністю погашена.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції вірно керувався вимогами статті 432 ЦПК України, про те, що виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або 3) з інших причин.

Аналіз змісту вищезазначеної правової норми свідчить про те, що можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню передбачена, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Згідно частини 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст. 599-601, 603-606 ЦК України).

Отже, матеріально-правовою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є сплата боргу поза межами виконавчого провадження, у зв`язку з чим, у боржника відсутній обов`язок з виконання виконавчого листа, виданого на підставі судового рішення.

У разі, якщо виконання зобов`язання за судовим рішенням відбулося в межах виконавчого провадження, стягувач має право подати до виконавця письмову заяву про повернення виконавчого документа, на підставі якої виконавець виносить постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що сплата боржником боргу, яка відбулась вже у відкритому виконавчому провадженні, не може бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин, оскільки судом не встановлено передбачених ч. 2 ст. 432 ЦПК України підстав, за наявності яких виконавчий лист може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що заборгованість погашена висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Разом з тим, в даному випадку, стягувач не позбавлений можливості звернутись до виконавця з письмовою заявою про повернення виконавчого документа.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: