Справа № 489/794/22
Провадження № 2/489/1235/22
19 липня 2022 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Микульшиної Г.А.,
із секретарем судового засідання Лейфурою Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
В лютому 2022 року позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме 31/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовують тим, що їм на праві спільної часткової власності належить 31/100 частин вказаного домоволодіння - по 1/3 частині кожному. На даний час в будинку, крім позивачів та інших осіб, зареєстрований колишній чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , який є відповідачем у справі. Відповідач в спірному домоволодінні не проживає з грудня 2015 року, його особистих речей в будинку немає, всі комунальні послуги та витрати, пов`язані з використанням будинку, оплачують позивачі. Оскільки відповідач спільним побутом з позивачами не пов`язаний, його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 405 ЦК України.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 14.02.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
В судове засідання сторони не з`явились, повідомлялись судом про розгляд справи належним чином. Від позивача ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6 на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, причини своєї неявки суду не повідомив. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою реєстрації та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного.
Судом встановлено, що позивачам на праві спільної часткової власності (по 1/3 частині кожному) на підставі свідоцтв про право власності на спадщину за законом від 07.06.2013 належить 31/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.13,16,19).
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28.12.2021 (а.с.24-25).
Актом про непроживання від 10.09.2021, засвідченим сусідами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , підтверджується, що відповідач за адресою реєстрації не проживає з грудня 2015 року, його особистих речей в будинку немає і за вказаною адресою не з`являється.
За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначено, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права громадян на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій в здійсненні покладених на них завдань по управлінню житловим фондом, експлуатації і збереженню його.
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб.
Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно статті 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що відповідач, який за вказаною адресою не проживає понад 6 років, наміру проживати в будинку не висловлював, вселитися не намагався, жилим приміщенням, як постійним місцем свого проживання, не цікавився, доказів протилежного відповідач не надав, а його реєстрація в спірному будинку позбавляє позивачів можливості у повній мірі реалізувати своє право власності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.
На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 330,80 грн. на користь кожного, витрати на оплату якого понесені позивачами при зверненні до суду. Оскільки позивач ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору, згідно положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на корись держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 330,80 грн. (992,40/3=330,80).
Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме 31/100 частиною домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 330,80 грн. (триста тридцять гривень 80 коп.).
Стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 330,80 грн. (триста тридцять гривень 80 коп.).
Стягнути ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 330,80 грн. (триста тридцять гривень 80 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
Позивач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
Позивач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;
Відповідач: ОСОБА_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Повний текст судового рішення складено 19.07.2022.
Суддя Г.А. Микульшина