Справа № 183/4859/21
№ 2-з/183/78/22

У Х В А Л А
06 липня 2022 року Суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Сорока О.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Новомосковської міської ради, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області відділ у Новомосковському районі про визнання протиправним та недійсним рішення припинення усіх речових прав та їх обтяжень щодо земельних ділянок та скасування державної реєстрації земельних ділянок із закриттям поземельних книг,-
в с т а н о в и л а:
В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Новомосковської міської ради, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області відділ у Новомосковському районі про визнання протиправним та недійсним рішення припинення усіх речових прав та їх обтяжень щодо земельних ділянок та скасування державної реєстрації земельних ділянок із закриттям поземельних книг.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 липня 2021 року по справі було відкрито провадження.
01 липня 2022 року представник позивача, з метою забезпечення позову звернувся до суду з заявою, в якій просить:
Вказує, що метою забезпечення позову є недопущення негативного впливу на природний стан території, щодо якої розглядається спір, інакше в разі задоволення позову виконання рішення суду буде неможливим - природний стан території на цій ділянці буде знищений або не зворотно спотворений. Тобто зміст забезпечення позову не має грошового виразу. При цьому оскільки суть заходів забезпечення позову полягає лише у підтриманні незмінного нинішнього стану територій до вирішення, не йдеться про можливість заподіяння шкоди будь-кому.
Сторони у судове засідання, на підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України, не викликались.
Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Пунктами 1, 2, 4 частини 1 статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Ч. 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Вирішуючи заяву, суд виходить з того, що заявником не подано жодного належного та допустимого доказу, який би надавав суду можливість встановити, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, предметом якого є визнання протиправним та недійсним рішення органу місцевого самоврядування про затвердження проектів землеустрою та припинення усіх речових прав, скасування державної реєстрації.
Надане позивачем оголошення з сайту «DOM RIA» про продаж земельної ділянки під житлову забудову на Рабочая, площа 10 соток, не може підтверджувати продаж саме цих спірних земельних ділянок.
Так, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2017 року у справі № 183/4840/16-к ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2016 року скасовано, постановлено нову ухвалу, якою клопотання прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Санталової В.Р. про арешт майна задоволено. Накладено арешт шляхом заборони відчуження, на об`єкти нерухомого майна:
Доказів на підтвердження скасування арешту, накладеного в межах кримінального провадження суду не надано. Внаслідок викладеного, підстав для забезпечення позову в цивільній справі шляхом накладення арешту на майно, заборони здійснювати дії щодо реєстрації права власності та інших речових прав на майно, на яке вже накладено арешт в межах кримінального провадження суд не вбачає.
Крім того, просячи встановити заборону дій щодо майна, представник позивача, вказує, що відповідачі не позбавлені можливості завдати шкоди довкіллю, змінити зовнішній вигляд земельної ділянки, чим зробити неможливим виконання рішення. Водночас жодних доказів на підтвердження можливості вчинення таких дій, окрім посилань на невідомих свідків, не надає. Самі лише посилання на можливість вчинення дій не свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Більш того, позивачем не доведено, яким чином не вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчинення дій щодо земельних ділянок призведе до неможливості виконання можливого рішення суду у справі, предметом якої є визнання протиправним та недійсним рішення органу місцевого самоврядування про затвердження проектів землеустрою та припинення усіх речових прав, скасування державної реєстрації.
З урахуванням викладеного, підстав для забезпечення позову суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 157, 260 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и л а:
в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем складення ухвали суду..

Суддя Сорока О.В.