№336/273/22
пр.№2/336/2413/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі головуючої судді Галущенко Ю.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом, про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Як зазначено у позові, позивач у період 01.12.2018 р. по 01.11.2021 р. надав відповідачу послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , проте відповідачі неналежним чином не виконували свої зобов`язання по оплаті наданих їм послуг, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка складає 20729,50 грн.

Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 р. передбачено, що плата за надані послуги вноситься щомісячно.

Посилаючись на те,що відповідач є споживачем послуг за адресою АДРЕСА_1 , позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у сумі 20729,50 грн. та судові витрати в сумі 2270 грн.

Ухвалою суду від 18.01.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотань будь-якої зі сторін про інше.

Від представника відповідачів ОСОБА_4 , 16.02.2022 надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідачі заперечують проти позову та просить відмовити в задоволені позову. У відзиві зазначено, що 20 вересня 2008 року між позивачем - ОСОБА_3 та Концерн «МТМ» був укладений договір про надання послуг з центрального опалення, постачання гарячої води № 311049. На ім`я позивача ОСОБА_3 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Для обліку використання гарячої води у її квартирі встановлено лічильник типу КВ-1,5 із заводським номером 519261. Даний лічильник опломбовано пломбою ПТМ та взято на абонентський облік. З того часу нарахування плати за підігрів води, розрахунки за надані послуги проводились відповідно до показників даного засобу обліку згідно із затвердженими тарифами. У березні 2021 року позивачем за власний рахунок було проведено повірку лічильника. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П-70-2020-004936 від 25.03.2021 року, лічильник води КВ-1,5, заводський номер 519261 - відповідає вимогам ДСТУ 3580-97 відповідно до 5.1. «Границі допустимої відносної похибки в умовах експлуатації». Після надання відповідачу документів щодо проведення державної повірки, квартирний лічильник гарячої води був опломбований. У травні 2021 року відповідач отримав від позивача рахунок по сплаті житлово-комунальних послуг за квітень 2021 року. Відповідно до рахунку, відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача за централізоване опалення та ГВП - 24 829,90 гривень. Нарахування плати за послуги з гарячого водопостачання даним відповідачем проводилось не за фактичними показами лічильника, а за тарифами за нормою споживання у відповідності до кількості зареєстрований у квартирі осіб. 17 травня 2021 року відповідач звернувся до позивача із зверненням щодо проведення перерахунку за наданні послуги відповідно до показань лічильника. Листом за № Б-963/п від 18.05.2021 року, Концерн «МТМ» було відмовлено в проведені перерахунку за послугу з постачання гарячої води. Неможливість або небажання здійснити перерахунок вартості послуг з постачання гарячої води з формальних підстав, відповідач розцінює як притягнення її до відповідальності за невчасну повірку лічильника, відповідальність за що, згідно ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» покладено на позивача, як суб`єкта господарювання.

Позивач не скористався своїм правом на подачу відповіді на відзив, який поданий до суду відповідачем .

Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії і гарячої води, які регулюються Цивільним Кодексом України (далі ЦК), Законами України «Про теплопостачання» і «;Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КабінетуМіністрівУкраїни№630від21липня2005року (далі Правила №630) і договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 02.09.2010 року (далі Договір).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 20 вересня 2008 року між позивачем - ОСОБА_3 та Концерн «МТМ» був укладений договір про надання послуг з центрального опалення, постачання гарячої води № 311049. На ім`я позивача ОСОБА_3 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Позивач у період з 01.12.2018 року по 01.11.2021 року надавав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання по особовому рахунку № НОМЕР_1 у житлове приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 43562,14 грн., відповідачами здійснювались періодичні платежі у період з 01.12.2018 року по 01.11.2021 року, у загальному сукупному розмірі 22832, 64 грн.

Відповідачі мають зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 і є споживачами послуг, які надаються позивачем.

Відповідно до ст. 509 ЦК, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стаття 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначає, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до ст.ст.7,8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів, а споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", якою передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ст.ст. 64,67,68 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Згідно з п.п.18,20 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Згідно із ст.526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.610, 611ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

При цьому суд виходить з того, що квартира відповідачів підключена до мережі централізованого опалення і постачання гарячої води, безперервну роботу і обслуговування якої забезпечує позивач. Ці послуги у зазначений період надавалися і споживалися, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідач до позивача не звертався. Факт отримання вказаних послуг не спростований, докази того, що у квартирі відсутнє (відключене у встановленому порядку) централізоване опалення чи гаряче водопостачання відсутні, за спожиті послуги відповідно до особового рахунку позивачем нараховувалась помісячна плата, однак відповідачі оплату за спожиті послуги в повному обсязі не здійснювали.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження факту надання послуг.

Не заслуговують на увагу доводи представника відповідачів про те, що відповідачі не проживають по адресою, за якою проведено нарахування заборгованості за комунальні послуги.

Відповідно до пункту 6 Договору, споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі) та відновлення надання відповідних послуг шляхом зняття пломб за власний рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою.

Право споживача за договором кореспондується із обов`язком виконавця зменшити розмір плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Аналогічне положення міститься у пункті 29 Правил №630 щодо права споживача на зменшення розміру плати за послуги у разі тимчасової відсутності.

Відповідачами не доведено, що вони звертались до позивача з приводу своєї відсутності за місцем реєстрації, і надавали офіційні документи на підтвердження своєї відсутності.

За відсутності зазначеної заяви відповідачів, позивачем продовжувались надаватись комунальні послуги за вищевказаною адресою, відповідно до укладеного Договору.

Разом з тим, за Договором ОСОБА_3 і члени її родини є споживачами послуг, що надаються Концерном МТМ і зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

З огляду на те, що відповідачі мають зареєстроване місце проживання за адресою надання комунальних послуг, вони несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати цих послуг.

Як вбачається з наданого розрахунку за період з 01.12.2018 по 01.11.2021 загальна сума заборгованості за комунальні послуги наданих позивачем відповідачу складає 20729,50грн., з яких станом на 01.11.2021 за централізоване опалення наявна переплата у розмірі 703,94 грн. та за централізоване гаряче водопостачання наявна заборгованість у розмірі 21433,44 грн.

Разом з тим, суд дослідив посилання представника відповідачів на необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за централізоване гаряче водопостачання та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до матеріалів справи, за адресою: АДРЕСА_1 для обліку використання гарячої води встановлено лічильник типу КВ-1,5 із заводським номером 519261.

Відповідачі зазначили, що у травні 2021 року отримали від позивача рахунок по сплаті житлово-комунальних послуг відповідно до якого, відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача за централізоване опалення та ГВП - 24 829,90 гривень, де нарахування плати за послуги з гарячого водопостачання проводилось не за фактичними показами лічильника, а за тарифами за нормою споживання у відповідності до кількості зареєстрований у квартирі осіб. Після чого ОСОБА_5 , звернулась до позивача з зверненням щодо перерахунку за наданні послуги відповідно до показань лічильника.

Відповідно до відповіді Концерну «МТМ» за № Б-963/п від 18.05.2021 року, Концерном «МТМ» було відмовлено в проведені перерахунку за послугу з постачання гарячої води. Відмова мотивована тим, що термін перевірки лічильника води прострочений, нарахування за послугу з гарячої води здійснюється у відповідності до норм споживання та кількості осіб, що проживають у квартир. Споживачам послуг Концерну. «МТМ» у рахунках на сплату комунальних послуг було розміщене попередження про необхідність проведення періодичної повірки квартирних лічильників гарячої води. Тим споживачам, які не встигли повірити свій лічильник протягом березня 2019 року, період повірки подовжився до 31 травня 2019 р. В рахунках за квітень 2019 року додатково була розміщена інформація, що 31.05.2019 р. закінчується термін проходження абонентами процедури державної повірки квартирних приладів обліку, за підсумками якого Концерн «МТМ» здійснює перерахунок за показами лічильників. На підставі вищенаведеного, з лютого 2019 року нарахування за послугу з централізованого постачання гарячої води по о/р № НОМЕР_1 Концерном «МТМ», здійснювалось згідно з установленими нормативами (нормами) споживання на 3 особи.

Нарахування позивачем за період користування відповідачем послугами позивача за спірний період здійснено без врахування показників лічильника, а за нормативами водоспоживання з розрахунку кількості осіб, що проживають у квартирі.

До лютого 2019 року нарахування заборгованості за послуги з ГВП здійснювалось відповідно до показань приладів обліку, а починаючи з лютого 2019 року позивач розпочав нарахування за послугу ГВП у відповідності до норм споживання та кількості осіб, що проживають у квартирі, що сторонами не заперечується.

Зазначені дії позивача суперечать як Договору, укладеному між сторонами, так і положенням діючого законодавства.

Так, відповідно до пункту 7 Договору, плата за надані послуги за наявності обліку води і теплової енергії справляється за їх показанням згідно з пунктами 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

За наявності у квартирі засобів обліку води і теплової енергії справляння плати за нормативами (нормами) споживання не допускається, крім випадків, передбачених цим договором (пункт 11 Договору).

Споживач має право на: установлення квартирних засобів обліку води і теплової енергії та взяття їх на абонентський облік; періодичну повірку, обслуговування та ремонт квартирних засобів обліку, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж. Споживач зобов`язаний: забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку води і теплової енергії та не втручання в їх роботу; у разі встановлення виконавцем факту несанкціонованого втручання в роботу засобів обліку води і теплової енергії відшкодувати вартість робіт з проведення їх експертизи, метрологічної повірки та ремонту згідно із законодавством (пункти 16,17 Договору).

В свою чергу, Виконавець (Концерн МТМ) має право: вносити за погодженням із споживачем зміни у цей договір, що впливають на розмір плати за послуги з оформлення додаткової угоди до нього; доступу до приміщення споживача, зокрема для огляду і перевірки показань квартирних засобів обліку води і теплової енергії відповідно до законодавства; у разі виникнення сумнівів щодо правильності показань квартирних засобів обліку води і теплової енергії звернутися до акредитованої лабораторії для проведення експертизи їх технічного стану та метрологічної повірки.

Виконавець зобов`язаний: контролювати встановлені міжповіркові інтервали; забезпечувати за заявою споживача у тижневий строк на абонентський облік квартирних засобів обліку (пункти 18,19 Договору).

Договір є чинним на теперішній час, оскільки п. 28 договору зазначено, що договір укладається строком на один рік. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строк його дії однією із сторін не буде письмове заявлено про його розірвання або необхідність перегляду.

Згідно з п.4 ст.17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання». Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються КМ України.

Відносини між споживачами та виконавцями послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання регулюються «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила №630).

У пункті 10 Правил № 630 вказано, що справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання (абзац п`ятий пункту 15 Правил № 630).

Аналіз зазначених положень договору і законодавства дає підстави для висновку, що за наявності у помешканні обліку води оплата за надані послуги здійснюється згідно з показаннями такого засобу, за винятком випадку виявлення його несправності, що не підлягає усуненню.

На підставі зазначених положень, суд приходить до висновку, що не проведення періодичної повірки засобу обліку води не може прирівнюватись до несправності і не є підставою для нарахування позивачем заборгованості за нормами споживання.

Позивачем не доведено факту несанкціонованого втручання в роботу засобу обліку гарячої води, що встановлений у квартирі за місцем надання послуг з ГВП, як і його несправність, що не підлягає усуненню.

Навпаки, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П-70-2020-004936 від 25.03.2021 року, лічильник води КВ-1,5, заводський номер 519261 - відповідає вимогам ДСТУ 3580-97 відповідно до 5.1. «Границі допустимої відносної похибки в умовах експлуатації».

Відповідно до Акту прийняття на облік квартирного приладу обліку гарячої води прилад типу КВ-1,5 із заводським номером 519261 встановлений на кухні, наявна пломба з відбитком держповірювача від 25.03.2021 та дата наступного строку держповірки І- 2025.

Відповідно до встановленого порядку, прилад обліку приймається на абонентський облік шляхом проведення його огляду і опломбування представником виконавця.

Разом з тим, позивачем не доведена законність зняття приладу обліку гарячої води з абонентського обліку, отже жодним нормативним актом не передбачена можливість зняття приладу обліку гарячої води з абонентського обліку у разі не проведення його повірки, що не може прирівнюватись до несправності приладу обліку і не є підставою для неврахування його показників, з огляду на те, що у подальшому при проведенні повірки не встановлено несправності зазначеного приладу обліку гарячої води.

Оскільки заборгованість за водопостачання гарячої води виникла у відповідачів у зв`язку з нарахуванням оплати за послуги згідно з діючими нормативами споживання, а не за показаннями засобу обліку гарячої води, що суперечить пунктам 7,11 Договору і пункту 10 Правил № 630, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за послугу з ГВП за період з 01.02.2019 по 01.11.2021 за нормативами споживання є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Стягнення заборгованості за цей період можливо після врахування показників обліку гарячої води і проведення перерахунку.

На підставі викладеного, враховуючи. що за централізоване опалення наявна переплата. А заборгованість складається з нарахувань за централізоване ГВП, суд вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.264ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з вимогами ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.А. Галущенко