печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Головко Ю. Г.,

за участю секретаря судового засідання Романенко Д. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», Акціонерного товариства «К.Енерго» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Паркулаба В.Г., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Комунальний концерн «Центр комунального сервісу», ОСОБА_2 про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», Акціонерного товариства «К.Енерго» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Паркулаба В.Г., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Комунальний концерн «Центр комунального сервісу», ОСОБА_2 про захист прав споживачів.

Згідно заявлених вимог, позивачка просить суд: зобов`язати Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») провести перерахунок послуги та плати за постачання гарячої води відповідно до показників лічильників, якими обладнана квартира АДРЕСА_1 та оплачених квитанції за період з 29 грудня 2014 та визнати незаконною вимогу щодо сплати мешканцями квартири за адресою: АДРЕСА_2 , грошових коштів у розмірі 11517,03 грн. (одинадцять тисяч п`ятсот сімнадцять гривень 03 коп.) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», Акціонерного товариства «К.Енерго» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Паркулаба В.Г.

В обґрунтування даної позовної заяви позивачка зазначає, що має право на пільги щодо оплати послуг за комунальні платежі за ознакою «багатодітні сім`ї, в яких не менше року проживають троє або більше дітей». Проте, постачальником послуг зазначені вище пільги щодо оплати послуг враховувались по грудень 2020, починаючи з 2021 пільги щодо вказаної квартири не враховуються. Крім того, відповідач протиправно не проводить перерахунок фактично спожитих послуг централізованого постачання гарячої води щодо квартири за адресою: АДРЕСА_2 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) за період з 29.12.2014 та незаконно вимагає сплатити грошові кошти у розмірі 11517,03 грн. на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», Акціонерного товариства «К.Енерго» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Паркулаба В.Г. за послуги централізованого постачання гарячої води, натомість даний борг є штучним оскільки позивачка сплачувала з 2014 року за гаряче водопостачання відповідно до лічильника № 273192.

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 19.11.2021 позовну заяву передано на розгляд до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.01.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 15.07.2022 позивач та її представник надали пояснення, вимоги позову підтримали. Представник Комунального підприємства «Київтеплоенерго» вимоги позову не визнала, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Третя особа ОСОБА_2 не заперечувала щодо задоволення позову.

06.09.2022 позивач подала заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, надала копії квитанцій та документи щодо наявності пільг на оплату комунальних послуг.

Інші учасники про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Наймачем вказаної квартири є ОСОБА_2 , її мати.

Лічильник гарячого водопостачання було встановлено у квартирі в 2014 році, що підтверджується відповідним актом. У 2015 році Житлово-будівельний кооператив «Авіатор-14», в якому розташована квартира, перейшов на укладення «прямих» договорів з ПАТ «Київенерго». ОСОБА_2 уклала «прямі» договори з 2016 року. У договорі з КП «Київводоканал» фіксуються показники по холодному та гарячому водопостачанню, після чого КП «Київводоканал» виписує акт, в якому зазначені показники холодного та гарячого водопостачання відповідно до «старих» та «нових» лічильників.

Довідкою від 10.03.2020 Житлово-будівельний кооператив «Авіатор-14» зазначає, що у липні 2015 мешканці кооперативу перейшли на укладення «прямих» договорів з ПАТ «Київенерго», борг станом на 01.03.2020 по квартирі АДРЕСА_1 перед ДБК «Авіатор-14» відсутній.

Крім того, 19.09.2016 між ОСОБА_2 та ПАТ «АК Київводоканал» укладено договір про надання послуг з централізованого водовідведення, в якому зазначається про лічильник на гарячу воду №273192 та лічильник на холодну воду № 273325.

В подальшому ОСОБА_2 сплачувала за воду відповідно до даних лічильників.

АТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» 11.10.2018 уклали між собою договір про відступлення права вимоги, за якими АТ «Київенерго» передало, а КП «Київтеплоенерго» набуло з 11.10.2018 право вимоги заборгованості за комунальні послуги з опалення та гарячого водопостачання, що надавалися КП «Київенерго» до 01.05.2018 та залишилися несплаченими, а також санкцій, що виникли в зв`язку з несвоєчасною сплатою за надані послуги. За особовим рахунком ОСОБА_2 за послуги з централізованого постачання гарячої води сума зобов`язання склала 11517,03 грн.

Оскільки КП «Київтеплоенерго» стало виконавцем послуг у вказаному будинку лише з 01.05.2018, то відповідно і нарахування за послугу з централізованого постачання гарячої води проводило лише з 01.05.2018.

Згідно з даними програмно-апаратного комплексу на момент передачі від ПАТ «Київенерго» була відсутня інформація щодо наявності квартирного засобу обліку гарячої води № 273192 по квартирі АДРЕСА_1 та жодні документи на зазначений лічильник не передавалися.

Після надання ОСОБА_2 відповідних документів, що підтверджували наявність квартирного засобу обліку № 273192 та документів про оплати згідно показань даного засобу обліку КП «Київтеплоенерго» в січні 2022 було здійснено коригування за період діяльності КП «Київтеплоенерго» з 01.05.2018 по 31.01.2020 згідно показань квартирного засобу обліку № 273192.

06.07.2021 наймач квартири ОСОБА_2 , в інтересах мешканців спірної квартири, письмово звернулась із заявою до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», Акціонерного товариства «К.Енерго» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Паркулаба В.Г, щодо здійснення перерахунку та скасування заборгованості за послугу з централізованого постачання гарячої води (далі - заява від 06.07.2021).

У заяві від 06.07.2021 ОСОБА_2 зокрема зазначила наступне.

ОСОБА_2 отримує у Підприємства послуги щодо вказаної квартири, що надана відповідно до ордеру на жиле приміщення від 13.01.1990. Крім ОСОБА_2 у квартирі проживає багатодітна сім`я її доньки ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_3 та їхні діти: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , що підтверджується відповідним посвідченням від 11.11.2019.

З огляду на зазначене вище, мешканці квартири АДРЕСА_1 мають пільги з оплати послуг відповідно до закону, а саме відповідно до Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 389 від 04.06.2015 (в чинній редакції, далі - Порядок № 389).

Проте, починаючи з 2021 року при нарахуванні оплати за послуги щодо спірної квартири зазначені вище пільги мешканців спірної квартири протиправно не враховуються.

Позивач, маючи статус матері багатодітної сім`ї, має право на отримання пільг передбачені законодавством для багатодітних сімей, які в свою чергу не враховані Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» при здійсненні розрахунку за надані послуги.

За правилами ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Вирішуючи спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. Відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобов`язаних осіб. Тобто лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

До житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно з ч. 4 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 затверджено Правила надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила), які регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до п. 10 Правил оплата послуг за показниками засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу), проводиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі (будинку садибного типу) незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок. До внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 156 від 16.03.2017 вказаний абзац був викладений в такій редакції: «Оплата послуг за показаннями квартирних засобів обліку провадиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок».

Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Аналогічні вимоги містить п. 9 договору про надання послуг з ЦО та ЦПГВ від 19.09.2016, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Київенерго».

Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова) оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем. Після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу (п.п. 18, 20 Правил).

За правилами ч. 2 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» зняття показань вузлів розподільного обліку, а також приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюється споживачами, якщо інше не передбачено договором.

Пунктом 29 Правил передбачено право споживача на зменшення розміру плати у разі надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання; тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Відповідно до змісту п. 32 Правил виконавець зобов`язаний зменшувати розмір плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Таким чином, згідно із наведеними нормами законодавства, позивач, як споживач послуг з ЦО та ЦПГВ, повинен щомісяця знімати та передавати постачальнику таких послуг показання лічильників для здійснення останнім нарахування вартості спожитих послуг відповідно до фактичного споживання.

За положеннями ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як зазначалося, позивачка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Крім позивачки у вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (власник та наймач), ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Лічильник гарячого водопостачання № 273192 у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , було встановлено 29.12.2014, що підтверджується відповідним актом (а.с. 49), повірка лічильника підтверджується відповідним свідоцтвом та паспортом (а.с. 45-47).

З 2014 по 18.09.2016 гарячу воду до кв. АДРЕСА_1 надавав Житлово-будівельний кооператив «Авіатор-14». Довідкою від 10.03.2020 Житлово-будівельний кооператив «Авіатор-14» зазначає, що станом на 01.03.2020 по квартирі АДРЕСА_1 борг відсутній.

ОСОБА_2 з 19.09.2016 до 01.05.2018 передавала дані стосовно використання гарячої води у відповідності до лічильника №273192 та оплачувала використання гарячої води в повному обсязі, що підтверджується квитанціями, які додані до матеріалів справи.

Разом з тим, у КП «Київтеплоенерго» була відсутня інформація щодо наявності у квартирі встановленого квартирного засобу обліку №273192, тому нарахування за спожиту послугу проводилося як за приміщення, яке не обладнане квартирним засобом обліку.

Після надання ОСОБА_2 до КП «Київтеплоенерго» відповідних документів, що підтверджували наявність квартирного засобу обліку № 273192 та документів про оплати згідно показань даного засобу обліку КП «Київтеплоенерго» в січні 2022 було здійснено коригування за період діяльності КП «Київтеплоенерго» з 01.05.2018 по 31.01.2020 згідно показань квартирного засобу обліку № 273192 на суму 17 734,67 грн.

Натомість, з лютого 2020 року у програмному комплексі КП «Київтеплоенерго» встановлено щодо квартири АДРЕСА_1 ознаку наявності квартирного засобу обліку № 190513790А, та нарахування за послуги проводяться згідно з його фактичними показаннями.

Відтак, суд вважає необґрунтованою вимогу про перерахунок фактично спожитої послуги централізованого постачання гарячої води щодо квартири за адресою: АДРЕСА_2 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) за період з 29.12.2014, оскільки в січні 2022 було здійснено коригування на суму 17 734,67 грн.(підтверджується розрахунком в матеріалах справи).

Водночас, підлягає задоволенню позовна вимога стосовно визнання незаконною вимоги щодо сплати мешканцями квартири за адресою: АДРЕСА_2 , грошових коштів у розмірі 11517,03 грн. (одинадцять тисяч п`ятсот сімнадцять гривень 03 коп.) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», оскільки такий борг під час розгляду справи не підтверджено, відтак, зобов`язання щодо сплати не виникло.

Щодо посилання позивача на те, що їй з 2021 не нараховано пільгу на оплату послуг централізованого постачання гарячої води, за ознакою «багатодітні сім`ї, в яких не менше року проживають троє або більше дітей», суд зазначає наступне.

Багатодітна сім`я - сім`я, в якій подружжя (чоловік та жінка) перебуває у зареєстрованому шлюбі, разом проживає та виховує трьох і більше дітей, у тому числі кожного з подружжя, або один батько (одна мати), який (яка) проживає разом з трьома і більше дітьми та самостійно їх виховує.

Документом, що підтверджує статус багатодітної сім`ї і дітей з такої сім`ї та їх право на отримання пільг згідно із Законом України «Про охорону дитинства», є відповідне посвідчення.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства», з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім`ях держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та іншими законами України. Багатодітним сім`ям надаються такі пільги, зокрема, 50-відсоткова знижка плати за користування комунальними послугами (газопостачання, електропостачання та інші послуги) та вартості скрапленого балонного газу для побутових потреб у межах норм, визначених законодавством.

Порядок надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі, затверджений Постановою КМУ «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі» № 373 від 17.04.2019 (надалі Порядок № 373), визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі, та механізм надання громадянам у грошовій формі таких пільг, зокрема, комунальних послуг - послуг з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до частин 1-2 п.7 Порядку надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі, виплата розрахованої суми пільги здійснюється у грошовій безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Мінсоцполітики в АТ «Ощадбанк» на підставі укладеного між Мінсоцполітики та АТ «Ощадбанк» договору. За заявою пільговика, поданою структурному підрозділу з питань соціального захисту населення до 15 жовтня (15 травня), в якій зазначаються виплатні реквізити, виплата пільги здійснюється у грошовій готівковій формі з початку опалювального (неопалювального) сезону. У разі подання заяви після 15 жовтня (15 травня) протягом опалювального (неопалювального) сезону пільга надається у грошовій готівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок пільговика в уповноваженому банку з місяця, що настає за місяцем подання заяви.

Пунктом 1 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою КМ України № 117 від 29.01.2003 (надалі Положення № 117), передбачено, що Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - Реєстр), - автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із законами України.

Відповідно до п. 5 Положення № 117 для включення до Реєстру інформації про пільговика такий пільговик (крім педагогічних, медичних та фармацевтичних працівників, працівників бібліотек, музеїв, спеціалістів із захисту рослин і працівників культури в сільській місцевості і селищах міського типу) подає заяву за формою, встановленою Мінсоцполітики, копії документів, що підтверджують право пільговика та членів його сім`ї на пільги (з пред`явленням оригіналів зазначених документів), копію документа, що засвідчує реєстрацію особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (картка платника податків), зокрема копію, надану в електронному вигляді (за наявності в одержувача інформації технічної можливості провести перевірку відповідності реєстраційних даних фізичної особи за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків в електронній формі інформаційно-телекомунікаційними засобами з використанням засобів технічного та криптографічного захисту інформації відповідно до вимог законодавства з питань захисту інформації), або копію паспорта громадянина України/свідоцтва про народження (на вибір) із внесеними даними про реєстраційний номер облікової картки платника податків або з відповідною відміткою у разі, коли особа через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, пред`являє паспорт, документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, особу, яку визнано в Україні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також надає інформацію про характеристику житла і послуги, щодо отримання яких він має право на пільги та якими користується, та будь-який офіційний документ, що підтверджує фактичне місце проживання (за потреби).

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї» від 04.06.2015 № 389, визначено механізм реалізації права споживачів на отримання пільг.

Відповідно до змісту зазначеної Постанови Кабінету Міністрів України структурний підрозділ з питань соціального захисту населення подає щомісяця до 25 числа житлово-експлуатаційним організаціям, житлово-будівельним кооперативам, ОСББ, організаціям, що надають житлово-комунальні послуги та ін. списки пільговиків, які мають право на отримання пільг, надає в установленому порядку пільги готівкою для придбання твердого палива і скрапленого газу, а також видає пільговикам довідки для отримання інших видів пільг, які надаються з урахуванням доходу, відповідно до законодавства. Підприємства надають у встановленому порядку протягом дванадцяти місяців пільги пільговика, зазначеним у списках.

Отже, відповідно до змісту Постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 389 органом який встановлює право споживача на пільгу за сплату житлово-комунальних послуг є відповідний структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, який у разі встановлення такої пільги споживачу, направляє відповідну інформацію організаціям, що надають житлово-комунальні послуги.

Позивачем не надано належних доказів на підтвердження встановлення їй компетентним органом пільги з оплати послуг централізованого постачання гарячої води, чи доказів звернення позивачки для встановлення пільг з відповідними документами. Крім того, не можливо прослідкувати, чи враховано пільги позивачки, яка має статус матері багатодітної родини.

Необхідно враховувати, що засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, а на відповідача - доведення обґрунтованості та підставності заперечень проти позову. Саме на сторони покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції у справі.

За правилами ст. 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, саме сторони, як особи, які на власний розсуд розпоряджаються своїми процесуальними правами щодо предмета спору, визначають докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість.

Неподання стороною належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог/заперечень проти позову є підставою для вмотивованого висновку судів про недоведеність та необґрунтованість позиції сторони у справі, адже саме зазначені стороною обставини, а не висновки судів, у такому випадку ґрунтуються на припущеннях. Сторона має довести належними та допустимими доказами свою правову позицію у справі.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, за загальним правилом, покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. Аналогічний тягар доведення заперечень проти позову покладається на відповідача.

Суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

На підставі викладеного, суд приходить висновку що позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо відшкодування суми судових витрат в частині правничої допомоги у розмірі 40000 грн. суд зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.12.200 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч. 1 ст. 182 ЦПК України).

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи має подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Проте, сторона позивача не надала суду детальних та конкретизованих розрахунків витрат, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, квитанцію про оплату таких послуг, а тому суд відмовляє у задоволенні цієї вимоги позивача.

На підставі викладено та керуючись ст. 16, 203, 215, 217, 256, 261, 267, 525, 536, 559, 629, 638, 1054 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», Акціонерного товариства «К.Енерго» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Паркулаба В.Г., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Комунальний концерн «Центр комунального сервісу», ОСОБА_2 про захист прав споживачів - задовольнити частково.

Визнати незаконною вимоги щодо сплати мешканцями квартири за адресою: АДРЕСА_2 , грошових коштів у розмірі 11517,03 грн. (одинадцять тисяч п`ятсот сімнадцять гривень 03 коп.) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» за послуги централізованого постачання гарячої води щодо квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю. Г. Головко