ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року м.Суми

Справа №592/11563/21

Номер провадження 22-ц/816/522/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 листопада 2021 року, ухвалене у складі судді Хитрова Б.В. в приміщенні Ковпаківськогорайонного суду м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 рокуОСОБА_1 через свого представника адвоката Грищенка Дмитра Миколайовича звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») про стягнення страхового відшкодування.

Свої вимоги мотивує тим, що 09 червня 2019 року о 13-35 год. у м. Суми по вул. Троїцькій біля будинку № 33 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю ОСОБА_2 , який керуючи автомобілем Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки та скоїв зіткнення (наїзд) з припаркованим належним позивачу транспортним засобом Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 червня 2019 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Відповідальність водія транспортного засобу автомобіля Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 на дату вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ «УПСК».

При зверненні до відповідача із заявою про страхове відшкодування позивач отримав відповідь про відсутність підстав вважати заявлену подію страховим випадком та здійснити страхове відшкодування.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 1977 від 14 листопада 2019 року, вартість матеріального збитку складає 168 539,31 грн. Згідно полісу № АМ/8330662 ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 100 000 грн, які на думку, позивача, підлягають стягненню з відповідача.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 100 000 грн та стягнути судові витрати, які складаються з судового збору, витрат на залучення експерта у розмірі 2260 грн 80 коп. та витрат на професійну правничу допомогу.

Ковпаківський районний суд м. Суми рішенням від 18 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 задовольнив.

Стягнув з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у сумі 100 000 грн.

Стягнув з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1000 грн, витрати на залучення експерта у розмірі 2260 грн 80 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

В апеляційній скарзі ПрАТ «УПСК», посилаючись на те, що рішення суду не відповідає вимогам ст. ст. 263-265 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, повноти оцінки аргументів відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що відповідно до встановлених у ч. 5 ст. 380 Митного кодексу України (далі МК України) та ст. 31 Закону України «Про дорожній рух» обмежень ОСОБА_3 , тобто особа, яка ввезла транспортний засіб «Opel Vectra», р.н. НОМЕР_1 в митному режимі тимчасового ввезення, не мала права передавати цей транспортний засіб у володіння, користування та розпорядження ОСОБА_2 , а останній у свою чергу, навіть за умови наявності у нього реєстраційних документів на транспортний засіб та посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, у відповідності до заборони, встановленої абз. 5 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», зобов`язаний був не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені МК України.

Оскільки ОСОБА_2 , який не зазначений у полісі № АМ/8330662 у якості страхувальника та не ввозив транспортний засіб на митну територію України, він не може вважатися особою, відповідальність якої застрахована, оскільки володів транспортним засобом «Opel Vectra», р.н. НОМЕР_1 неправомірно в силу закону.

Наголошує на тому, що дії водія ОСОБА_2 , а саме експлуатація транспортного засобу, щодо якого порушено обмеження, встановлені МК України, всупереч забороні, встановленій Законом України «Про дорожній рух», є неправомірними, у зв`язку з чим вказана особа у розумінні п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не може вважатися особою, відповідальність якої застрахована. Тобто відсутня одна із обов`язкових складових страхового випадку. Відтак заявлена подія не є страховим випадком.

Зазначає, що суд не застосував до спірних правовідносин положення пунктів 1.4, 1.7 ст. 1 та ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім того, звертає увагу на те, що суд ототожнив відмову у здійсненні страхового відшкодування з рішенням страховика про невизнання події страховим випадком.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, який заперечує проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт відсутності реєстраційних документів у водія забезпеченого транспортного засобу автомобіля Opel Vectra, р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_4 на момент ДТП чи доказів відсутності у нього посвідчення водія, так само як і відсутності доказів заволодіння застрахованим автомобілем Opel Vectra неправомірним способом водієм Opel Vectra. Наданий відповідачем як доказ лист Одеської митниці ДФС України № 7016/10/15-70-69-19 від 02 серпня 2019 року не є належним доказом на обґрунтування заборони управління застрахованим автомобілем Opel Vectra водієм ОСОБА_2 , оскільки факт керування автомобілем третьою особою в певний час не спростовує обставин ввезення автомобіля для власних потреб громадянином ОСОБА_5 . Також суд послався на те, що порушення митних правил ввезення автомобілів на територію України може бути предметом адміністративної відповідальності особи, яка ввезла такий транспортний засіб та не є підставою звільнення від цивільної відповідальності учасників страхових відносин.

Проте погодитися з висновками суду першої інстанції не можна, так як суд дійшов їх з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 09 червня 2019 року о 13-35 год. у м. Суми по вул. Троїцькій біля буд. № 33 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення (наїзд) з припаркованим належним позивачу транспортним засобом Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Ковпаківський районний суд м. Суми постановою від 24 червня 2019 року у справі № 592/9142/19 ОСОБА_2 визнав винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн (а. с. 9).

Відповідно до полісу № АМ/8330662 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застрахована цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 у ПрАТ «УПСК» (а.с. 11; 57).

Ліміт відповідальності за вказаним полісом становить 100 000 грн.

При зверненні до відповідача із заявою про страхове відшкодування ОСОБА_1 отримав відповідь, що відсутні підстави вважати заявлену подію страховим випадком та здійснити виплату страхового відшкодування, оскільки з огляду на фактичні обставини справи, положення п. 5 ст. 380 МК України ОСОБА_2 на час настання ДТП не був правомірним користувачем транспортного засобу Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 , у зв`язку з чим не є особою, відповідальність якої застраховано згідно полісу № АМ/8330662 від 06 грудня 2018 року (а.с. 12-13).

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 1977 від 14 листопада 2019 року вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_2 складає 168 539,31 грн (а. с. 15-32).

Відповідно до листа Одеської митниці ДФС України №7016/10/15-70-69-19 від 02 серпня 2019 року, наданим у відповідь на запит відповідача встановлено, що транспортний засіб Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 перетнув митний кордон України під керуванням ОСОБА_6 та був ввезений на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення» строком до одного року (а. с. 61).

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV передбачено:

Пункт 1.4. статті 1 - особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Пункт 1.5. статті 1 - наземні транспортні засоби (далі - транспортні засоби) - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

Пункт 1.6. статті 1 - власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Пункт 1.7. статті 1 - забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована;

Пункт 1.8. статті 1 - страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору;

Стаття 6 - страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пункт 22.1. статті 22 - у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Дійсно, відповідно до пункту 2.2. ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, на який послався суд першої інстанції, вирішуючи спір, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Крім того, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Проте судом першої інстанції не враховано, що спірні цивільні правовідносини зазначеним актом цивільного законодавства не регулюються. На них розповсюджуються інші акти цивільного законодавства України.

Так, пунктом 60 ст. 4 МК України передбачено, що транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Згідно частини 1 статті 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Частина 5 статті 380 МК України передбачає, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Згідно приписів ст. 31 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року

№ 3353-XII тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» одним з обов`язків водія транспортного засобу є не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені МК України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Частиною 3 статті 397 ЦК України передбачено, що фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

В даній справі ОСОБА_1 ставить питання про стягнення з ПрАТ «УПСК» страхового відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням внаслідок ДТП, що сталася 09 червня 2019 року з вини водія ОСОБА_2 , транспортного засобу Renault Kangoo, д.н.з. НОМЕР_2 , належного позивачу.

Проте ОСОБА_2 скоїв дане ДТП, керуючи транспортним засобом Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 . Як вже зазначалося вище відповідно до листа Одеської митниці ДФС України вказаний транспортний засіб Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 перетнув митний кордон України під керуванням ОСОБА_6 та був ввезений на митну територію України в митному режимі «тимчасове ввезення» строком до одного року.

Амро ОСОБА_7 в силу приписів ч. 5 ст. 380 МК України, ст.ст. 16 ч. 2, 31 Закону України «Про дорожній рух» мав право особисто користуватися вказаним транспортним засобом на митній території України як особа, яка ввезла зазначений транспортний засіб в Україну для його особистих потреб, та не мав права передавати даний автомобіль у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

З наведеного слідує, що ОСОБА_2 , не дивлячись на те, що ОСОБА_3 передав йому автомобіль Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 у користування та передав реєстраційний документ на цей транспортний засіб, а ОСОБА_2 має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керував даним транспортним засобом неправомірно в силу закону.

В даному випадку відповідно до положень частини 5 статті 380 МК України, ст. 31 Закону України «Про дорожній рух», пункту 1.4. статті 1 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» згідно полісу № АМ/8330662 була застрахована цивільно-правова відповідальність лише водія Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , як громадянина, який ввіз зазначений транспортний засіб в Україну, для його особистих потреб. Відповідальність ОСОБА_2 , як особи, яка неправомірно керувала вказаним транспортним засобом на момент скоєння ДТП, не була застрахована.

Отже, за встановлених обставин вказана ДТП не є страховим випадком у розумінні ст. 6 Закону України № 1961-ІV, відповідно відсутні підстави для стягнення з ПрРТ «УПСК» страхового відшкодування.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Отже, рішення суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «УПСК» судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1500 грн.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 4; 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволення позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1500 гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - Т. А. Левченко

Судді: О. І. Собина

С. С. Ткачук