КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 758/2990/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3214/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Ларіонова Н.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

29 червня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Семенюк Т.А.

Суддів: Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Стешенко М.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві, справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа: Державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання правочину недійсним,-

В С ТА Н О В И В:

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись в обґрунтування позовних вимог на те, що згідно інформації з копії повідомлення про анулювання боргу від 21 березня 2016 року, ТОВ «Кей-Колект» 27 лютого 2015 року прийняло рішення про анулював начебто існуючого боргу ОСОБА_1 , яка за твердженням відповідача начебто складала 121 544, 51 дол. США, що є еквівалентом 3 374 464, 54 грн.

Позивач вважає, що відповідач не мав законних підстав для анулювання начебто існуючого боргу позивача, у зв`язку із чим просив визнати недійсним повідомлення від 21 березня 2016 року ТОВ «Кей-Колект» про анулювання боргу ОСОБА_2 у розмірі 121 544, 51 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27 лютого 2015 року становила 3 374 464, 54 грн.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним повідомлення від 21 березня 2016 року ТОВ «Кей-Колект» про анулювання боргу ОСОБА_2 у розмірі 121 544, 51 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27 лютого 2015 року становила 3 374 464, 54 грн.

Стягнуто з ТОВ «Кей-Колект» в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, директор Вишневська О.І. в інтересах ТОВ «Кей-Колект» подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, вважаючи, що судом порушено норми процесуального та матеріального права, не враховано фактичні обставини справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції дійшов помилково висновку, що ТОВ «Кей-Колект» не мав необхідного обсягу цивільної правоздатності для здійснення будь-яких операцій з іноземною валютою, у тому числі і анулювання (прощення) боргу в іноземній валюті, оскільки відповідно до ч. 1, 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом.

Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв`язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання.

Виходячи із правового аналізу ст. 1, ч. 1, 2, 4 статті 5 Декрету № 1593 право вимоги за кредитним договором як і право розпорядження цією вимогою яке перейшло до ТОВ «Кей-Колект» за договором факторингу, не є валютною операцією, яка потребує наявності генеральної або індивідуальної ліцензії.

Отже, зазначення у кредитному договорі надання кредитних коштів у іноземній валюті та набуття фактором права вимоги за таким кредитним договором та права його анулювання (прощення) не зобов`язує його отримувати ліцензію НБУ на здійснення валютних операцій, так як сам фактор не видає кредитні кошти, а лише набуває право вимоги сплати заборгованості у гривні за курсом відповідної валюти.

Вважає, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції помилково вважав, що набуття у власність відповідачем нерухомого майна (предмета забезпечення основного зобов`язання), як підставу прийняття рішення про анулювання боргу скасовано у встановленому законом порядку (адміністративна справа № 826/7122/15), оскільки Постановою Великої Палати Верховного Суду від 28 серпня 2018 року провадження у справі №826/7122/15 закрито з підстав, що її не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, на сьогоднішній день право власності за ТОВ «Кей-Колект» на нерухоме майно, яким забезпечувалось зобов`язання за кредитним договором не скасовано. Вартість, за якою предмет забезпечення перейшов у власність ТОВ «Кей-Колект» зараховано в рахунок часткового погашення боргу по основному зобов`язанню, що вказує на наявність підстав для анулювання (прощення) його непогашеної частини.

ТОВ «Кей-Колект» є податковим агентом відповідно до норми підпункту "б" пункту 176.2 статті 176 ПК України, таким чином, надіслання відповідачем позивачу повідомлення від 21 березня 2016 року про анулювання боргу є дією пов`язаною з виконанням ним обов`язків, які покладені на нього нормами ПК України.

Визнаючи недійсним повідомлення від 21 березня 2016 року ТОВ «Кей-Колект» про анулювання боргу ОСОБА_1 , на думку апелянта, суд застосував неналежний спосіб захисту, оскільки у даній справі прощення боргу втілене в односторонньому правочині кредитора. Недійсність такого одностороннього правочину законом прямо не встановлена, а тому в аспекті положень частини першої статті 204 ЦК України такий правочин є правомірним, якщо він не визнаний судом недійсним. Тобто, він може бути оспорений лише в судовому порядку і належним способом захисту в такому разі має бути визнання правочину недійсним (пункт 2 частини другої статті 16 ЦК України). Спроба позивача використати такий спосіб захисту, як визнання недійсним повідомлення про анулювання боргу, не відповідає засадам презумпції правомірності правочину. Схожий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 497/1085/16-ц (провадження № 61-1684св19), від 02 грудня 2020 року у справі № 569/22588/18 (провадження № 61-17986св19).

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції надійшов 28 червня 2022 року, в якому представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «КейКолект» не має необхідного обсягу цивільної правоздатності для здійснення будь-яких операцій з іноземною валютою, у тому числі здійснення операцій з факторингу, нарахування відсотків та штрафних санкцій за операціями в іноземній валюті, приймання від позичальника коштів в іноземній валюті без отримання генеральної ліцензії на здійснення операцій з іноземною валютою, в тому числі і анулювання (прощення) боргу в іноземній валюті.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно умов Договору про надання споживчого кредиту №0 від 15 квітня 2008 року Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» надав ОСОБА_3 кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті в сумі 160 000, 00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 808 000, 00 грн.

Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 15 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., позивач набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В забезпечення виконання зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту, 15 квітня 2008 року між Банком та позивачем було укладено Договір іпотеки, згідно умов якого позивач передає в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1 .

11 червня 2012 року між Банком та ТОВ «Кей-Колект» було укладено Договір факторингу № 4 та Договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки.

Згідно копії Виписки з Додатку № 1 до Договору факторингу № 4 укладеного 11 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» та Виписки з Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, укладеного 11 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Банк відступив, а відповідач прийняв право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 15 квітня 2008 року та Договором іпотеки від 15 квітня 2008 року.

Як вбачається зі Свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 11 серпня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу присвоюються прізвища: йому - ОСОБА_4 ; їй - ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що 21 березня 2016 року ТОВ «Кей-Колект» направив позивачці повідомлення про анулювання боргу, з якого вбачається, що 25 листопада 2015 року позивачці направлене повідомлення про анулювання боргу, станом на 27 лютого 2015 року за ОСОБА_3 обліковувалась кредитна заборгованість у сумі 121544,51 дол. США, що є еквівалентом 3 374 464, 54 грн., повідомлено, що 27 лютого 2015 року ТОВ «Кей-Колект» прийнято рішення про анулювання (прощення) кредитної заборгованості.

У повідомленні від 21 березня 2016 року додатково повідомлено, що відповідач прийняв рішення про анулювання боргу позивача у зв`язку з реалізацією ТОВ «Кей-Колект» права на нерухоме майно, яким було забезпечено виконання вищезазначеного кредитного договору.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Проте, оскаржуване повідомлення не є правочином в розумінні ст. 202 ЦК України, не спрямоване на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а носить інформаційний характер щодо прийняття ТОВ «Кей-Колект» рішення про анулювання боргу з зазначенням підстав його прийняття.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково в даному випадку застосовано положення ст. 227 ЦК України, що призвело до неправильного вирішення спору.

Колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб захисту її прав шляхом визнання недійсним повідомлення про анулювання боргу, не є ефективним способом, який міг би відновити порушене право або інтерес позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18) вказано, що «належний спосіб або способи захисту обумовлюються змістом порушеного права та характером його порушення. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18),від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18)».

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 серпня 2020 року в справі № 201/16327/16-ц (провадження № 61-43384св18) вказано, що «правочин є найбільш розповсюдженим юридичним фактом, за допомогою якого набуваються, змінюються, або припиняються права та обов`язки в учасників цивільних правовідносин. До односторонніх правочинів, зокрема, відноситься: видача довіреності, відмова від права власності, складання заповіту, публічна обіцянка винагороди, прийняття спадщини. При вчиненні одностороннього правочину воля виражається (виходить) від однієї сторони. Між цим така сторона може бути представлена декількома особами, прикладом чого може виступати видання довіреності двома та більше особами, спільний заповіт подружжя та ін. Аналіз розуміння як правочину, так і одностороннього правочину свідчить, що односторонні правочини: є вольовими діями суб`єкта; вчиняються суб`єктами для здійснення своїх цивільних прав і виконання обов`язків; спрямовані на настання правових наслідків (набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків).

У справі, що переглядається, прощення боргу втілене в односторонньому правочині кредитора. Недійсність такого одностороннього правочину й законом прямо не встановлена, а тому в аспекті положень частини першої статті 204 ЦК України такий правочин є правомірним, якщо він не визнаний судом недійсним. Тобто, він може бути оспорений лише в судовому порядку і належним способом захисту в такому разі має бути визнання правочину недійсним (пункт 2 частини другої статті 16 ЦК України). Спроба позивача використати такий спосіб захисту, як визнання недійсним повідомлення про анулювання боргу, не відповідає засадам презумпції правомірності правочину.

Вимог щодо визнання недійсним правочину про прощення боргу, який прийнятий ТОВ «Кей-Колект» 27 лютого 2015 року, позивачем не заявлялось.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вимоги про визнання повідомлення про анулювання боргу від 21 березня 2016 року підлягають залишенню без задоволення із зазначених вище підстав.

Оскільки рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» - задовольнити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2021 року - скасувати.

Прийняти нову постанову наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа: Державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання правочину недійсним, - видмовити.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст виготовлено 01 липня 2022 року.

Головуючий

Судді