Провадження № 2/205/1618/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія ПЗУ Україна» та ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

07 грудня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ПрАТ «СК ПЗУ Україна» та ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2021 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2022 року підготовче провадження закрито і справу призначено до судового розгляду.

Позивачі у своєму позові посилалися на те, що 30 квітня 2021 року на вул. Криворізьке шосе, біля буд. 24, у м. Дніпрі відбулася ДТП за участю автомобіля Skoda, держномер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , та автомобіля Hyundai, держномер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який належить ОСОБА_1 . В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2021 року відповідача ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні ДТП. Відповідно до полісу страхування ліміт відповідальності власника застрахованого транспортного засобу Skoda, держномер НОМЕР_1 , було встановлено у розмірі 130 000 гривень, розмір франшизи встановлений у розмірі 2 600 грн. 06 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» з повідомленням про ДТП і заявою про виплату страхового відшкодування. Також ОСОБА_1 звернувся до експерта авто товарознавця, згідно з висновком якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Hyundai, держномер НОМЕР_2 , становить 150 761 грн. 45 коп. За послуги експерта позивачем ОСОБА_1 було сплачено 3 500 грн. Пошкоджений транспортний засіб Hyundai, держномер НОМЕР_2 , у період з 15 травня 2021 року по 31 серпня 2021 року перебував на стоянці і витрати за послуги стоянки склали 3 920 грн. 19 липня 2021 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 43 484 грн. 44 коп. Не погодившись із розміром страхового відшкодування позивачем було направлено на адресу страхової компанії вимогу про доплату страхового відшкодування. Листом від 30 серпня 2021 року відповідач ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відмовив у здійсненні страхового відшкодування. 20 вересня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до страхової компанії із повторною заявою про здійснення доплати страхового відшкодування у зв`язку з тим, що транспортний засіб Hyundai, держномер НОМЕР_2 , було відновлено, а вартість ремонту склала 128 913 грн. Таким чином, сума недоплаченої страхової виплати складає 77 981 грн. 77 коп. Оскільки страхова виплата не була сплачена відповідачем ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» власникові пошкодженого транспортного засобу Hyundai, держномер НОМЕР_2 , за період з 05 серпня 2021 року по 22 листопада 2021 року має бути сплачена пеня в розмірі 3 918 грн. 32 коп., інфляційні збитки у розмірі 1 486 грн. 78 коп., 3 % річних у розмірі 705 грн. 04 коп., що загалом складає 88 011 грн. 91 коп. Відповідач ОСОБА_3 , як особа винна у вчиненні ДТП, має сплатити ОСОБА_1 франшизу у розмірі 2 600 грн., втрату товарної вартості пошкодженого транспортного засобу Hyundai, держномер НОМЕР_2 , у розмірі 10 134 грн. 52 коп., а також різницю між вартістю відновлювального ремонту і суми страхового відшкодування у розмірі 7 446 грн. 79 коп. що разом становить 20 181 грн. 31 коп. Крім цього, ОСОБА_2 у зв`язку із тим, що автомобіль Hyundai, держномер НОМЕР_2 , було пошкоджений, був вимушений користуватися послугами таксі, на оплату послуг якого ним було витрачено 9 066 грн., які ОСОБА_3 має відшкодувати позивачеві. Також діями відповідача ОСОБА_3 позивачам було заподіяно моральну шкоду, яка має бути відшкодована особою, винною у скоєнні ДТП. ОСОБА_1 просив суд стягнути з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 77 981 грн. 77 коп., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у розмірі 3 918 грн. 32 коп., 3 % річних у розмірі 705 грн. 04 коп., інфляційні збитки у розмірі 1 486 грн. 78 коп. та витрати на оплату послуг стоянки у розмірі 3 920 грн., а всього 88 011 грн. 91 коп., з ОСОБА_3 просив стягнути матеріальні збитки у розмірі 20 181 грн. 31 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_3 витрати на послуги таксі у розмірі 9 066 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. Судові витрати просили стягнути з відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам. У своїй заяві до суду позивачі просили справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» свого представника у судове засідання не направила, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки свого представника судові не повідомила.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки судові не повідомив, у письмових поясненнях на позовну заяву зазначив, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована за полісом ЕР № 201440029 в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», ліміт відповідальності встановлений у розмірі 130 000 грн. Згідно з висновком автотоварознавчої експертизи від 18 червня 2021 року, долученим стороною позивачів, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу склав 124 066 грн. 21 коп. 19 липня 2021 року відповідачем ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було виплачено власникові Hyundai, держномер НОМЕР_2 , страхове відшкодування у розмірі 43 484 грн. 44 коп., тобто, страховий ліміт відповідальності не було вичерпано. При обчисленні суми, яка підлягає стягненню з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», позивачі посилалися на відшкодування у розмірі 124 066 грн. 21 коп., а при обчисленні суми позовних вимог в частині відповідача ОСОБА_3 , - у розмірі 128 913 грн., яку зазначено у рахунку-фактурі та акті виконаних робіт ФОП ОСОБА_4 , які не містять фактично проведених робіт. Відповідно до висновку експерта ОСОБА_5 роботи по ремонту пошкодженого автомобіля було проведено до 12 червня 2021 року, що унеможливлює факт проведення ремонту у період з 01 вересня 2021 року по 15 вересня 2021 року. Ціни, зазначені у документах ФОП ОСОБА_4 , завищені і різняться у калькуляції, складеній експертом, та в рахунку ФОП ОСОБА_4 . Із акту приймання-передачі наданих послуг неможливо встановити, що відновлювальні роботи було здійснено саме тих пошкоджень, які було отримано в результаті ДТП. Тому акт № 25, на який позивачі посилаються, не є допустимим доказом, оскільки доказів, які б виключали розбіжності, не надано. Зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_2 до нього про стягнення моральної шкоди і витрат на оплату таксі є безпідставними, оскільки власник пошкодженого транспортного засобу, ОСОБА_1 , особисто звернуся до суду із позовом про відшкодування шкоди, завданого його майну. ОСОБА_2 позовні вимоги обґрунтовано втратою можливості користуватися автомобілем особисто та для потреб сім`ї, з чого слідує, що кожен член сім`ї може звертатися до ОСОБА_3 з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди та витрат на послуги таксі, що є зловживанням процесуальними правами та безпідставного стягнення подвійного розміру шкоди. З приводу стягнення 3 500 грн., сплачених позивачами за надання експертних послуг, не може бути покладено на відповідача ОСОБА_3 , оскільки вказаний експертом розмір збитку суперечить розміру збитку, встановленого страховою компанією при здійсненні розрахунку страхового відшкодування. Витрати на паркування у розмірі 3 920 грн. не доведено. Послуги на оплату таксі у розмірі 9 066 грн. не доведені, оскільки підтверджень оплати послуг таксі, а також користування ними особисто ОСОБА_2 , а не іншими членами родини, не надано. Позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди задоволенню не підлягають з огляду на їх недоведеність, оскільки зазначені позивачами підстави про те, що їм та членам їх родини довелося користуватися громадським транспортом, відкладати заплановані справи або відмовлятися від них, оскільки вони передбачали пересування громадським транспортом та таксі, а виплаченого страховиком страхового відшкодування недостатньо для покриття збитків, завданих внаслідок ДТП, пов`язані не з діями відповідача ОСОБА_3 , а зі спірністю сум. Крім того, користування одним автомобілем двома повноцінними родинами неможливо з огляду на те, що ОСОБА_2 щодня о 4.00 годині їде автомобілем на роботу, де проводить робочий день, яким чином ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, з огляду на те, що автомобілем він не користувався, у позові не зазначено. Визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього втрати товарного вигляду транспортного засобу у розмірі 10 134 грн. 52 коп. та франшизи у розмірі 2 600 грн., а всього 12 734 грн. 52 коп., у задоволенні інших позовних вимог просив відмовити.

Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що автомобіль Hyundai, держномер НОМЕР_2 , на праві власності належить ОСОБА_1 (а.с. 14-15).

30 квітня 2021 року о 13.20 годині по вул. Криворізьке шосе, біля буд. 24, у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Hyundai, держномер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобіля Skoda, держномер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 205/4023/21 від 16 червня 2021 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. (а.с. 17).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Skoda, держномер НОМЕР_1 , на підставі полісу № ЕР 201440029 застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» (а.с. 18).

06 травня 2021 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із повідомленням про настання страхового випадку (а.с. 19).

Згідно з висновком експерта № 3506/21 від 18 червня 2021 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових частин автомобіля Hyundai, держномер НОМЕР_2 , складає 124 066 грн. 21 коп. без урахування ПДВ (а.с. 22-33).

19 липня 2021 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 , у розмірі 43 484 грн. 44 коп., що не заперечувалося сторонами.

Відповідно до звіту № 315.21Е SOS_-02 від 12 серпня 2021 року вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Hyundai, держномер НОМЕР_2 , складає 53 829 грн. з урахуванням ПДВ (а.с. 66-72).

Листом від 20 вересня 2021 року представник ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернувся до відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про доплату частини страхового відшкодування (а.с. 60-61).

Листом вих. № 2530-31 відповідач ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відмовлено адвокату ОСОБА_2 у доплаті страхового відшкодування (а.с. 63).

Правовідносини, які винили між сторонами урегульовано ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до положень ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Частиною 9.1 статті 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Приписами ч. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до положень ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власникові відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Приписами ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Суд не приймає до уваги посилання позивача, що суму страхового відшкодування власникові пошкодженого транспортного засобу Hyundai, держномер НОМЕР_2 , було виплачено без узгодження, оскільки розмір страхового відшкодування було визначено висновком автотоварознавцем ТОВ «СОС Сервіс Україна», залученого страховою компанією для визначення цього розміру. Тобто, страховиком було оцінено розмір завданої матеріальної шкоди власникові пошкодженого транспортного засобу, тому посилання позивачів на те, що відповідачем ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було виплачено без узгодження, не ґрунтується на положеннях ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Сама по собі незгода позивачів із висновками, викладеними у звіті авто товарознавця ТОВ «СОС Сервіс Україна» від 12 серпня 2021 року, не є підставою стверджувати, що сума страхового відшкодування була занижена страховою компанією, та зводиться до переоцінки доказів. При цьому, у встановленому порядку ОСОБА_1 не надано рецензію на звіт № 315.21Е SOS_-02 від 12 серпня 2021 року, визначену Порядком проведення рецензування висновків експертів та висновків експертних досліджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 605/27050 від 06 травня 2015 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» недоплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 77 981 грн. 77 коп. не ґрунтується на положеннях ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому у їх задоволенні ОСОБА_1 слід відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у розмірі 3 918 грн. 32 коп., 3 % річних у розмірі 705 грн. 04 коп., інфляційних збитків у розмірі 1 486 грн. 78 коп. є похідними від позовних вимог про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування, у задоволенні яких відмовлено, тому у задоволенні позовних вимоги в цій частин позивачеві ОСОБА_1 слід також відмовити.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» в частині стягнення витрат на оплату послуг стоянки у розмірі 3 920 грн., позивачем не доведено, що витрати на послуги автомобільної стоянки зумовлені діями страхової компанії, тому у їх задоволенні слід також відмовити.

Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу, з вини якого сталася ДТП, була застрахована відповідачем, який зобов`язаний здійснити страхове відшкодування позивачеві за пошкоджений транспортний засіб з урахуванням зносу, з вирахуванням ПДВ, а також з урахуванням встановленого у полісі № ЕР 201440029 розміру франшизи, який становить 2 600 гривень, страхова компанія у розмірі 43 484 грн. 44 коп. своє зобов`язання за договором страхування виконала та відшкодувала матеріальні збитки потерпілому, тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в частині заявлених вимог до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».

Винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2021 року було визнано відповідача ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого на підставі поліса ЕР 201440029 була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Ліміт відповідальності за заподіяну шкоду майну становить 130 000 гривень, франшиза 2 600 гривень. Тому з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню франшиза у розмірі 2 600 гривень.

Також з ОСОБА_3 з урахуванням визнання ним позовних вимог в цій частині, підлягає стягненню втрата товарного вигляду пошкодженого транспортного засобу Hyundai, держномер НОМЕР_2 , належного позивачеві ОСОБА_1 , у розмірі 10 134 грн. 52 коп.

Щодо відшкодування ОСОБА_3 позивачеві ОСОБА_1 моральної шкоди, суд зазначає таке.

Згідно з ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

З урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Обов`язок доказування наявності моральної шкоди покладається на позивача.

Втім, матеріали справи не містять жодного доказу, що свідчив би про заподіяння ОСОБА_1 моральних страждань, тому ним не доведено завдання йому моральної шкоди.

Позивачем судові не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які б дали підстави встановити фактичні обставини, вказані ним у позовній заяві події у певний період часу було порушено нормальний та сталий ритм його звичного життя: він не міг нормально працювати, у нього постійно наявне відчуття безпорадності та тривоги, роздратування, порушення сну, що призвело до порушення стану здоров`я.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення моральної шкоди у визначеному розмірі 5 000 гривень, стороною позивача ОСОБА_1 не надано судові доказів, які б підтверджували перенесені ним душевні страждання і розмір завданої моральної шкоди та глибини його страждань, не наведено обґрунтування розміру моральної шкоди у грошовому виразі. Тому у задоволенні позовних вимог в цій частині ОСОБА_1 слід також відмовити.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрат на оплату послуг таксі у розмірі 9 066 грн., суд приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають, оскільки право власності на пошкоджений транспортний засіб Hyundai, держномер НОМЕР_2 , за позивачем ОСОБА_2 не зареєстровано, пошкоджений автомобіль на праві власності належить позивачеві ОСОБА_1 , тому суд критично ставиться до тверджень про те, що через завдану відповідачем ОСОБА_3 шкоду, він був змушений припинити користуватися транспортним засобом, та у нього виникла необхідність користуватися послугами таксі, оскільки у доказів необхідності користування такими послугами ОСОБА_2 судові надано не було, чеків оплати за послуги таксі також до матеріалів справи не долучено, тому у нього право на відшкодування матеріальних збитків, пов`язаних із пошкодженням транспортного засобу Hyundai, держномер НОМЕР_2 , не виникло.

Позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. задоволенню також не підлягають, оскільки шкоду здоров`ю ОСОБА_2 в результаті ДТП, винним у скоєнні якого було визнано відповідача ОСОБА_3 , заподіяно не було, суд не приймає до уваги твердження, що пошкодження транспортного засобу спричинило йому побутові незручності, позивач не зазначає, яким саме чином користування громадським транспортом завдало йому душевних страждань.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення витрат на оплату послуг таксі та моральної шкоди, слід відмовити.

Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача ОСОБА_1 було надано копію договору № б/н про надання правової допомоги від 01 листопада 2021 року, укладеного між АО «Олександра Негробова» і ОСОБА_1 , копію додаткової угоди № 1 від 01 листопада 2021 року, копію акту приймання-передачі від 20 червня 2022 року.

При цьому, заявником не надано до матеріалів справи доказів сплати ОСОБА_1 16 000 грн., зазначених позивачем як оплату за надання правової допомоги, тому суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідачів на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки їх понесення не доведено доказами.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено, понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 908 грн. та витрати на професійну правничу допомогу слід залишити за позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем ОСОБА_1 при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 1 132 грн., який з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача у розмірі 127 грн. 35 коп. (12 734 грн. 52 х 1 132 грн. / 113 193 грн. 22 коп. = 127 грн. 35 коп.).

Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 складає 12 861 грн. 87 коп. (12 734 грн. 52 коп. + 127 грн. 35 коп. = 12 861 грн. 87 коп.).

На підставі викладеного, керуючись ч. 22.1 ст. 22, 29, 30, 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ч.ч. 1, 2 ст. 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) втрату товарного вигляду пошкодженого транспортного засобу Hyundai, держномер НОМЕР_2 , у розмірі 10 134 (десять тисяч сто тридцять чотири) гривень 52 коп., франшизу у розмірі 2 600 (дві тисячі шістсот) гривень 00 коп. та судовий збір у розмірі 127 (сто двадцять сім) гривень 35 коп., а всього 12 861 (дванадцять тисяч вісімсот шістдесят одна) гривня 87 коп.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований адресою: АДРЕСА_1 ) про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Судові витрати по справі, понесені ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ), залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: