ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/23658/21

Провадження № 22-ц/4820/1121/22

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув без повідомлення учасників справи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 грудня 2021 року, суддя Павловська А.А., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчатись,

встановив:

В жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути аліменти на утримання повнолітньої дочки на період навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача щомісячно з дня подання позову до суду та до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення дочкою 23 років.

В обґрунтування наведених вимог зазначила, що з 2001 року по січень 2015 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них народилися дочки: ОСОБА_3 , 2003 року народження, та ОСОБА_4 , 2010 року народження. На даний час дочка ОСОБА_3 досягла повноліття, навчається на денній формі в Національному університеті «Львівська політехніка», тому не має можливості працювати, щоб себе утримувати.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.12.2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 всіх видів доходу ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з 05.10.2021 року і до досягнення ОСОБА_5 23-річного віку, але не довше, ніж до закінчення навчання. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково, стягнути з нього на користь позивача аліменти в розмірі 1/10 всіх видів його доходу.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судове рішення ґрунтується на припущеннях, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом першої інстанції розглянуто справу без його повідомлення про дату, місце та час судового засідання, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості подати суду докази та заперечення щодо позовних вимог. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 він утворив іншу сім`ю, в якій народилася його дочка, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи, що його дружина отримує незначну за розміром заробітну плату, він самотужки матеріально забезпечує сім`ю. Відрахування із заробітної плати в розмірі ј частки його доходу, що становить 8283 грн., є надмірним розміром аліментів на утримання дочки в період навчання, оскільки позивач не надала доказів на підтвердження того, що нею витрачаються на навчання дочки ОСОБА_3 грошові кошти та їх розмір. На думку апелянта, аліменти в розмірі 1/10 частини усіх його доходів є справедливим та достатнім для забезпечення потреб дочки ОСОБА_3 на період навчання.

Розгляд справи проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши докази в справі, враховуючи зміст позовних вимог та доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Шлюб між ОСОБА_7 ( після зміни прізвища - « ОСОБА_8 ») та ОСОБА_1 розірвано рішенням суду від 15.01.2015 року (а.с. 5, 7).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 досягла повноліття.

Згідно з довідкою від 13.09.2021 року, №764/2021, ОСОБА_5 навчається на денній формі в ДНЗ «Національному університеті «Львівська політехніка» (а.с. 6).

23.11.2016 року у ОСОБА_1 від шлюбу з ОСОБА_9 народилася дочка, ОСОБА_6 .

ОСОБА_1 працевлаштований, загальна сума його доходу за період з 01.08.2021 року по 31.03.2022 року за винятком аліментів становить 237431,18 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з тієї обставини, що спільна дочка сторін у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги.

Висновки суду першої інстанції не в повній мірі є обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, №3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі № 6?1296цс15 зазначено, що при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (аналогічні висновки міститься в постановах Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.03.2018 року у справі № 478/2108/16-ц та від 29.01.2018 року у справі 622/373/16-ц).

Згідно з ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

В силу положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студенткою другого курсу денної форми навчання Національного університету «Львівська політехніка», потребує матеріальної допомоги, яку позивач не в змозі надавати самостійно.

ОСОБА_1 має можливість надавати відповідну матеріальну допомогу на навчання дочки ОСОБА_3 , оскільки він працевлаштований та, як вбачається зі змісту довідки про доходи, виданої УСБУ у Хмельницькій області, отримав дохід за період з 01.08.2021 року по 31.03.2022 року в сумі 237431,18 грн., що становить 29678,89 грн. на місяць.

ОСОБА_1 утворив нову сім`ю із ОСОБА_9 , від якої у нього народилася дочка, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В той же час, необхідність утримувати малолітню дитину, не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка її потребує у зв`язку з навчанням.

Вищевказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 01.08.2018 року у справі №539/2580/16-ц та від 24.01.2019 року у справі №225/1447/16-ц.

Разом з тим, ОСОБА_2 , звертаючись із позовом до суду, доказів на підтвердження витрат на оплату навчання, проживання за місцем знаходження вищого навчального закладу та придбання необхідних для навчання товарів та послуг, не надала.

За встановлених обставин, з урахуванням вищезазначених вимог СК України, колегія суддів, провівши оцінку доказів у відповідності з вимогами ст. 89 ЦПК України, дійшла висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 слід визначити в розмірі 1/7 частки від усіх видів його заробітку, що з урахуванням прожиткового мінімуму в Україні для працездатних осіб, станом на момент звернення до суду з вказаним позовом, який становить 2379 грн., а також інших обставин даної справи, відповідатиме вимогам розумності і справедливості та буде необхідним та достатнім для забезпечення навчання і, разом із тим, співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

Суд першої інстанції не в повній мірі встановив усі обставини справи, не врахував, що на утриманні відповідача перебуває малолітня дитина від іншого шлюбу, позивач не надала доказів на підтвердження витрат на утримання повнолітньої дочки або витрат самої дочки на навчання, що є підставою для зміни оскаржуваного судового рішення в частині розміру присуджених аліментів, із встановленням їх розмір в 1/7 частки від усіх видів доходів апелянта.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь держави підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 508,48 грн. (0,14 (1/7) /0,25 (1/4)х908 грн. = 508,48 грн.).

При зверненні до апеляційного суду апелянт сплатив 1362 грн., в той час як апеляційна скарга задоволена на 40% (0,14, що становить 1/7 частки) - (0,1, що становить 1/10 частки) / (0,1 що становить 1/10 частки), тому з урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору на підставі Закону, на користь апелянта за рахунок держави підлягає компенсації 544,80 грн. судових витрат: (40%х1362 грн.:100% = 544,80 грн.).

В порядку ч. 10 ст. 141 ЦПК України, на користь ОСОБА_1 за рахунок держави підлягає компенсація 36,32 грн.: (544,80-508,48=36,32) судових витрат по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 грудня 2021 року змінити.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/7 частини всіх видів доходу ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з 05.10.2021 року і до досягнення ОСОБА_5 23-річного віку, але не довше, ніж до закінчення навчання.

Судові витрати, понесені ОСОБА_1 по сплаті судового збору в сумі 36 грн. 32 коп. підлягають компенсації за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С.Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова