Справа №932/9613/21
Провадження № 2/201/1929/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2022 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Демидова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, треті особи ОСОБА_2 , Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 13 квітня 2022 року з Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, треті особи ОСОБА_2 , Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що відповідач відповідно до Положення, яке є правовим актом місцевого самоврядування обов`язковим для виконання здійснює функцію замовника на капітальний ремонти об`єктів житлового господарства комунальної власності територіальної громади міста. В серпні 2019 року ОСОБА_2 власником квартири АДРЕСА_1 було виявлено відірване кріплення балкона перехідної лоджії. 16 серпня 2019 року він звернувся з письмовою заявою до заступника міського голови Лисенка М.О. з проханням доручити відповідачу обстежити стан балконів перехідних лоджій першого та другого під`їздів в будинку АДРЕСА_2 , однак його звернення залишилося без належного реагування. 19 серпня 2019 року він звернувся з відповідним зверненням до Соборної районної у місті Дніпрі ради після чого 21 серпня 2019 року до будинку АДРЕСА_2 прибула комісія яка обстежила та виявила, що є тріщини в бетоні плит перехідних лоджій, в окремих місцях зафіксовано відшарування бетонного шару по нижній частині плити, в результаті чого стала видна арматура. Відповідно до висновку районної технічної комісії - конструкції перехідних лоджій вимагають капітального ремонту. Листом № 3/9-3980 від 11 вересня 2019 року адресованого заступнику голови Соборної районної у місті ради з питань діяльності виконавчих органів відповідач підтвердив необхідність проведення капітального ремонту перехідних лоджій та гарантував , що капітальний ремонт перехідних лоджій буде включено до плану ремонтних робіт на 2020 рік. Однак по сьогоднішній день ремонтні роботи перехідних лоджій в будинку АДРЕСА_2 не проведено.

Тому позивач просив суд:

Визнати неправомірною бездіяльність Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради внаслідок не проведення у 2020 році капітального ремонту перехідних лоджій першого та другого під`їздів багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 ;

Зобов`язати Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради включити до плану робіт на 2022 рік капітальний ремонт перехідних лоджій першого та другого під`їздів багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 ;

Зобов`язати Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради підготувати проектну документацію необхідну для капітального ремонту, якою передбачити фарбування балконів фасадною білою фарбою та укладання напольної керамічної плитки на перехідних лоджіях першого та другого під`їздів багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 ;

Зобов`язати Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради отримати в Дніпровській міській раді фінансування капітального ремонту перехідних лоджій першого та другого під`їздів багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 (а.с. 1-5).

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 13 квітня 2022 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.58).

Ухвалою судді від 18 квітня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, треті особи ОСОБА_2 , Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії (а.с. 59-60).

У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Відповідач 26 травня 2022 року отримав копію позовної заяви разом з додатками, ухвалу про відкриття провадження у справі, правом на надання відзиву не скористався.

Треті особи правом на надання до суду пояснень по суті спору не скористалися

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Фактичні обставини встановленні судом

16 серпня 2019 року позивач звернувся до заступника міського голови стосовно доручення департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради для обстеження стану балконів перехідних лоджій будинку АДРЕСА_2 (а.с. 14).

21 серпня 2019 року актом обстеження районної технічної комісії виконкому Соборної районної у місті Дніпрі ради встановлено: що є тріщини в бетоні плит перехідних лоджій в окремих місцях зафіксовано відшарування бетонного шару по нижній частині плити, в результаті чого стала видна арматура. Також зафіксовано руйнування в місцях кріплення огородження лоджій до бетонних плит і стін. Перехідні лоджії в під. АДРЕСА_3 вимагають капітального ремонту з попереднім виготовленням проектної документації (а.с. 21).

11 вересня 2019 року департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради позивачу надано відповідь, що через недостатнє фінансування витрат з міського бюджету капітального ремонту житлового фонду у 2019 року проведення відповідного ремонту житлового будинку буде включно до плану ремонтних робіт на 2020 рік (а.с. 15). Аналогічну відповідь було надано й заступнику голови Соборної районної у місті ради з питань діяльності виконавчих дій (а.с. 17).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушенні, невизнанні або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду . При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІV тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 1875-ІV).

Відповідно до частин другої, шостої статті 19 Закону № 1875-ІV учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до статті 13 Закону № 1875-ІV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання,централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Частиною другою статті 24 Закону № 1875-ІV встановлено, що балансоутримувач зобов`язаний укладати договір з власником (співвласниками) на утримання на балансі відповідного майна; утримувати на балансі майно, визначене договором з власником (співвласниками); вести бухгалтерську, статистичну та іншу, передбачену законодавством, звітність відповідно до законодавства; забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичною особою на управління майном; забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належну експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Відповідно до пунктів 5, 6 частини другої статті 24 Закону № 1875-ІV балансоутримувач зобов`язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил, а також забезпечити належну експлуатацію та утримання майна, що передане на його баланс.

Підпунктом 8 частини другої статті 25 Закону № 1875-ІV встановлено обов`язок управителя забезпечувати здійснення профілактичних, поточних, капітальних та аварійних ремонтів відповідно до встановлених стандартами, нормативами, нормами і правилами вимог щодо строків та регламентів.

Відповідно до положень статті 25 Закону № 1875-ІV управитель має право, зокрема, укладати договори з виробниками, виконавцями, споживачами в порядку, встановленому законом.

Відповідно до Положення про департамент житлового господарства Дніпровської міської ради метою департаменту є здійснення заходів щодо поліпшення умов проживання мешканців міста шляхом ремонту та утримання об`єктів житлового господарства комунальної власності територіальної громади міста та об`єднань співвласників багатоквартирних будинків. Однією із функцій департаменту є організація виконання проєктно-вишукувальних робіт капітального ремонту об`єктів житлового господарства комунальної власності територіальної громади міста та укладених договорів за рахунок міського бюджету і за рахунок субвенції з обласного бюджету місцевим бюджетам.

Статтями 30, 31 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню; облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності; організація за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту об`єктів комунального господарства та соціально-культурного призначення, жилих будинків, шляхів місцевого значення, а також капітального та поточного ремонту вулиць і доріг населених пунктів та інших доріг, які є складовими автомобільних доріг державного значення (як співфінансування на договірних засадах).

За змістом статті 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За своєю юридичною природою позов це матеріально-правова вимога до суду заінтересованої особи (позивача) про здійснення правосуддя в цивільній справі на захист прав, свобод чи інтересів, порушених чи оспорюваних іншого особою (відповідачем).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту є порушення, невизнання або оспорення відповідного права.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. А також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або держави та суспільні інтереси (ст. ст. 45, 46 ЦПК України).

У абзаці 2 п. 11 постанови №14 Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року Верховний Суд України роз`яснив, що, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Таким чином, суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

За таких обставин, суд доходить висновку про те, що позивач ОСОБА_1 має право на захист свого права у випадку порушення його відповідачем Департаментом житлового господарства Дніпровської міської Ради, але у даному випадку позивачем не доведено належним чином, що відповідачем порушено саме його права, оскільки ні з позовної заяви ні з наданих доказів не вбачається, що позивач є власником квартири розташованої в будинку який потребує капітального ремонту. Тому у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України його право не підлягає судовому захисту. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 03 вересня 2014 року у справі №6-84цс14.

Враховуючи, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено суду факт порушення відповідачем його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних через необґрунтованість.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

На підставі викладеного та керуючись ст. 13, 76-78, 81, 141, 263 265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, треті особи ОСОБА_2 , Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.О. Демидова