Справа № 438/43/21
Номер провадження 2/438/48/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 червня 2022 року Бориславський міський суд Львівської області у складі:

головуючого судді Слиша А.Т.,

при секретарі Гадубяк О.В.,

за участі представника позивача Футорян С.М. (поза межами приміщення суду),

представника відповідача Качора С.Б. (поза межами приміщення суду),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориславі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави,

в с т а н о в и в :

позивач публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі ПАТ АБ «Укргазбанк») подав до суду позовну заяву, у якій просить суд у рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 289- Ф/08 від 27 травня 2008 року та Договором застави (транспортних засобів) від 27 травня 2008 року в сумі 172 744,07 грн, звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу на публічних торгах у порядку виконавчого провадження - автомобіль марки MITSUBISHI, модель L 200, 2007 року випуску, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 , колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 ;

встановити початкову ціну реалізації предмета застави - автомобіль марки MITSUBISHI, модель L 200, 2007 року випуску, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 , колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, що буде проведена суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій;

за рахунок коштів отриманих від реалізації на прилюдних торгах предмету застави задовольнити вимоги публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в сумі 172 744,07 грн (сто сімдесят дві тисячі сімсот сорок чотири гривні 07 копійок), в тому числі: заборгованість по кредиту прострочена - 64 741,78 грн; заборгованість по процентах прострочена - 70 466,86 грн; сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів - 19 322,94 грн; заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) - 10 737,49 грн; штраф за невиконання умов Договору застави - 7 475,00 грн;

стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» витрати по сплаті судового збору у сумі 2 591,16 грн.

У обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27 травня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АТ Укргазбанк (надалі за текстом - Банк) та ОСОБА_2 (надалі за текстом - Позичальник) укладено Кредитний договір № 289-Ф/08 (надалі за текстом - Кредитний договір). 10 березня 2009 року між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору. 14 січня 2013 року між сторонами укладено Додаткову угоду №2 до Кредитного договору.

Згідно з п. 1.1 Додаткової угоди №2, Банк, на умовах, передбачених цим договором, відкриває Позичальнику мультивалютну невідновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом кредитування, зокрема, в сумі 105 405,99 грн. Кредитна лінія надається на строк/термін з 15 січня 2013 року по 26 червня 2014 року із сплатою процентів за користування кредитними коштами, у межах строку кредитування, виходячи з 1,0% річних. За користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені цим Договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється, виходячи із 16 % річних (п. 1.1.3).

Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та Позичальником 27 травня 2008 року укладено Договір застави транспортного засобу (надалі за текстом - Договір застави), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстровано в реєстрі за №3471.

Пунктом 1.1. Договору застави передбачено, що дійсний договір забезпечує всі вимоги Заставодержателя, які випливають з Кредитного договору №289-Ф/08 від 27 травня 2008 року (а також будь-якими додатковими угодами до нього) укладеного між Заставодержателем та Заставодавцем, за умовами якого Заставодавець зобов`язаний Заставодержателю повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених кредитним та цим договором.

Згідно п. 2.1., п. 2.2. Договору застави, предметом застави є автомобіль, марки MITSUBISHI, модель L 200, 2007 року випуску, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 , колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Предмет застави належить Заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 13.02.2008.

Обтяження вказаного транспортного засобу було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягами про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №№ 18839127, 40841482, 55795268, 65779810.

Відповідно до п. 3.3.5. Договору застави, Заставодавець зобов`язаний не розпоряджатись (не відчужувати в будь-який спосіб) предметом застави без письмової згоди Заставодержателя.

Факт виконання Банком своїх зобов`язань за Кредитним договором з врахуванням Додаткової угоди №2, та отримання ОСОБА_2 суми в розмірі 105 405,99 гривень підтверджується випискою/особовий рахунок № НОМЕР_5 з 27.05.2008 по 12.11.2020. Відповідно до умов Кредитного договору Позичальник зобов`язувався своєчасно здійснювати повернення кредиту та сплачувати проценти.

Внаслідок неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань, станом на 12 листопада 2020 року утворилася заборгованість за основним боргом у розмірі 135 208,64 гривень, яка складається із заборгованості по кредиту простроченої у розмірі 64 741,78 гривень та заборгованості по процентах простроченої у розмірі 70 466,86 гривень.

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.10.2014 у справі № 359/6562/14-ц, задоволено позов АБ «Укргазбанк» та стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість по Кредитному договору, однак вказане рішення боржником не виконане, виконавче провадження не завершене та триває на даний час.

Позивач, у зв`язку із неналежним виконанням Позичальником зобов`язань за Кредитним договором по своєчасному поверненню кредиту та оплаті процентів, згідно ст. 625 ЦК України, нарахував суму індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 30.10.2020 у розмірі 19322,94 грн, заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) станом на 12.11.2020 у розмірі 10 737,49 гривень.

Підпунктом 3.3.4. Договору застави передбачено обов`язок Заставодавця на період дії дійсного договору застрахувати заставлене майно на його повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування та виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування та надати Банку копію договору страхування, а також документів, що підтверджують сплату страхових платежів за цим договором страхування.

Відповідно до п.п. 3.3.12. - 3.3.15. Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується одночасно з укладенням цього договору надати до Банку укладені виключно у акредитованих у Банку страхових компаніях договори страхування майна яке береться в заставу, вказаного в п. 2.1. цього договору, від ризиків зазначених у п. 3.2.5 цього Договору та договору страхування власного життя Позичальника, а також надати Банку докази сплати страхових платежів, що підтверджують дію зазначених договорів страхування на строк не менший, ніж на рік. Вчиняти всі необхідні дії для дійсності, зазначених у п. 3.3.12 цього договору, договорів страхування майна, яке береться в заставу, визначеного у п. 2.1 цього договору, зокрема вчасно сплачувати всі чергові страхові платежі, сплата яких забезпечувала б дію договору страхування на строк не менший, ніж той, в межах якого Позичальник виконає всі зобов`язання за цим кредитним договором, а будь-яка чергова сплата платежів продовжувала б дію договору страхування не менше, ніж на наступний рік. Не пізніше, ніж за 3 робочі дні до граничного строку сплати чергових страхових платежів, визначеного договорами страхування, які зазначено у п. 3.3.12 цього договору, сплачувати такі чергові страхові платежі та не пізніше, ніж за 1 робочий день до граничного строку сплати чергових страхових платежів, визначеного договором страхування, надавати до Банку докази таких сплат. Підтримувати, шляхом негайної сплати відповідних страхових платежів, розмір страхової суми, яка зменшилась з будь-яких причин, на рівні, визначеному в договорі страхування на момент укладення договору страхування та надавати до Банку докази таких сплат.

Відповідно до п. 4.2 Договору застави за невиконання чи не належне виконання п.п.3.3.1-3.3.8 дійсного договору Заставодавець сплачує на користь Заставодержателя штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета застави згідно п. 2.3 дійсного договору.

Згідно п. 2.3 Договору застави предмет застави оцінено в 149 500 гривень 00 копійок.

Отже, за порушення умов Договору Застави щодо зобов`язань відносно страхування предмету застави (п. 3.3.4. Договору застави) Заставодавець, зобов`язаний сплатити Банку, як Заставодержателю штраф у розмірі 5 % від заставної вартості предмета застави, а саме 7 475,00 грн (149 500,00 х 5%= 7 475,00).

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

25 липня 2019 року Банком було направлено лист до Регіонального сервісного центру МВС України в місті Києві щодо дійсності реєстрації (зняття з обліку) транспортного засобу марки MITSUBISHI, модель L 200, 2007 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

29 серпня 2019 року на адресу Банку надійшла відповідь Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві в якій повідомлялось, що автомобіль MITSUBISHI L 200, номер шасі НОМЕР_1 , 11 червня 2009 року було зареєстровано за громадянкою ОСОБА_1 .

Банком дозвіл на відчуження заставного майна, а саме транспортного засобу марки MITSUBISHI, модель L 200, 2007 року випуску, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 , не надавався.

Таким чином, під час дії договору застави, Боржником без письмової згоди Банку неправомірно відчужено предмет застави (транспортний засіб) третім особам.

На підставі наведеного позивач просить суд позов задовольнити.

Вказана справа надійшла до Бориславського міського суду Львівської області 13.01.2021.

У провадження судді Слиша А.Т. справу передано 19 квітня 2021 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2021.

Ухвалою судді Слиша А.Т. від 23.04.2021 справу прийнято до свого провадження, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав до суду письмове пояснення від 12 серпня 2021 року, у якому просить відмовити в задоволенні позову з таких підстав. Як вбачається з листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області №31/13-м-132/2з від 09.12.2020 ОСОБА_1 на підставі біржової угоди №Д-778-8, виданої УТБ «НАША», придбала транспортний засіб MITSUBISHI L200, 2007 р.в. сірого кольору.

11.12.2008 проведені всі передбачені Порядком державної реєстрації перевірки, за результатом яких автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_1 . Підстави для відмови в реєстрації автомобіля були відсутні. Право власності на автомобіль за Відповідачкою було зареєстровано 11.12.2008, а Позивач надав кредитні кошти ОСОБА_2 15.01.2013 в сумі 105405,99 грн. Саме у зв`язку із неповерненням цих коштів Позивач має намір звернути стягнення на автомобіль. На момент відчуження транспортного засобу заборгованості ОСОБА_2 перед позивачем була відсутня. У свою чергу позивач не перевірив реєстрацію транспортного засобу за позичальником і видав кредит 15.01.2013 під заставу автомобіля, який в той час йому вже не належав. Отже відповідач вважає себе добросовісним набувачем автомобіля. Крім цього, у період з 30.05.2013 по 03.06.2013 транспортний засіб в обтяженні не перебував, а відповідно перед накладенням повторного обтяження позивач та нотаріус, який здійснював реєстрацію такого обтяження повинен був перевірити документи, що підтверджують право власності на автомобіль. Обтяження в такому випадку є незаконним і звернення стягнення на такий автомобіль є безпідставним.

Крім цього, як вбачається із змісту позовної заяви та підтверджується наявними доказами, позивач 14 листопада 2013 року змінив умови кредитного договору, а саме направив позичальнику вимогу про зміну строку кредитування та про дострокове погашення кредиту. Таким чином кредитодавець не має права нараховувати проценти поза строком кредитування, тобто після 14.11.2013, а у позичальника відсутній обов`язок сплати таких процентів. Із змісту позовної заяви вбачається, що позовні вимоги про звернення стягнення на заставне майно пред`явлено Позивачем в січні 2021 року із значним порушенням 3 річного строку, який встановлено сторонами у договорах.

30 серпня 2021 року до суду надійшло письмове пояснення представника позивача ОСОБА_4 , у якому зазначено, що вищевказаний автомобіль є предметом застави за Договором застави, а Банк є його Заставодержателем та у відповідності до приписів ст. 572 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про заставу» має переважне право перед іншими кредиторами задовольнити свої вимоги за рахунок даного майна. У матеріалах цивільної справи № 438/43/21 відсутні докази надання Банком згоди на відчуження Боржником вказаного автомобіля. Навпаки, матеріали справи містять копії витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, із змісту яких підтверджено чинність запису про обтяження Позивачем автомобіля Боржника в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, в тому числі на день його придбання Відповідачем. Представник посилається на правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 18.03.2020 у справі № 202/5584/18 та вважає, що позиція Відповідача про те, що він є добросовісним набувачем автомобіля, є помилковою та необгрунтованою. Оскільки зобов`язання Позичальника за кредитним договором залишаються не виконаними та враховуючи викладене вище, просить позовні вимоги АТ «Укргазбанк» задовольнити в повному обсязі.

19 жовтня 2021 року до суду надійшло письмове пояснення представника позивача Футорян С.М., в якому представник дає пояснення з приводу того, що рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області про стяги з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором ухвалено у 2014 році, виконавчий лист виданий у 2016 році, а пред`явлений до викот у 2019 році. Зокрема, ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області 27.04.2015 було внесено виправлення у вищезазначене рішення від 16.10.2014. 17.08.2015 АБ «Укргазбанк» звернувся до суду із заявою про виправлення помилки у відповідному виконавчому листі про стягнення заборгованості. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.09.2015 заяву АБ «Укргазбанк» задоволено та виправлено помилку, допущену у виконавчому листі. В подальшому АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, яку задоволено ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 12.02.2016. 05.10.2016 за вказаним виконавчим листом постановою Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області було відкрито виконавче провадження. 12.04.2019 постановою Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУ Київській області виконавчий лист повернуто стягувачеві на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». 09.08.2019 за виконавчим листом постановою приватного виконавця Корольова М.А. відкрито виконавче провадження №59770932.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» - Футорян С.М. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, дала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви та письмових пояснень.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечив проти задоволення позову, надав пояснення, аналогічні змісту письмового пояснення від 12 серпня 2021 року.

Вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 289-Ф/08 від 27 травня 2007 року, укладеного між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 , останньому надано мультивалютну невідновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом кредитування, зокрема, в сумі 105 405,99 грн. Кредитна лінія надається на строк/термін з 15 січня 2013 року по 26 червня 2014 року із сплатою процентів за користування кредитними коштами, у межах строку кредитування, виходячи з 1,0% річних. За користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені цим Договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється, виходячи із 16 % річних (п. 1.1.3) (т.1 а.с.38-45).

Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та Позичальником 27 травня 2008 року укладено Договір застави транспортного засобу (надалі за текстом - Договір застави), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстровано в реєстрі за №3471 (т.1 а.с.46-48).

Пунктом 1.1. Договору застави передбачено, що дійсний договір забезпечує всі вимоги Заставодержателя, які випливають з Кредитного договору №289-Ф/08 від 27 травня 2008 року (а також будь-якими додатковими угодами до нього) укладеного між Заставодержателем та Заставодавцем, за умовами якого Заставодавець зобов`язаний Заставодержателю повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених кредитним та цим договором.

Згідно з п. 2.1, п. 2.2 Договору застави, предметом застави є автомобіль, марки MITSUBISHI, модель L 200, 2007 року випуску, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_1 , колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Предмет застави належить Заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 13.02.2008.

Обтяження вказаного транспортного засобу було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягами про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №№ 18839127, 40841482, 55795268, 65779810 ( т.1 а.с.52-55).

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.10.2014 у справі № 359/6562/14-ц задоволено позов АБ «Укргазбанк» та стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість по Кредитному договору (т.1. 25-28).

У рішенні зазначено, що з наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що за кредитним договором станом на 09.04.2014 за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором №289-Ф/08 від 27.05.2008 в сумі 67176,81 грн, з яких:18 591,99 грн-заборгованість по кредиту строкова; 46149,79грн-заборгованість по кредиту прострочена; 804,09 грн-заборгованість по процентах поточна; 16302,94 грн-заборгованість по процентах прострочена.

Відповідно до листа Регіонального сервісного центру МВС в м.Києві (РСЦ МВС в м.Києві) від 22 серпня 2019 р. №31/26-121778, власником транспортного засобу марки «MITSUBISHI L200, кузов № НОМЕР_1 , із 11.06.2009 є ОСОБА_1 (т.1 а.с. 35).

Як вбачається з листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області №31/13-м-132/2з від 09.12.2020 ОСОБА_1 на підставі біржової угоди №Д-778-8, виданої УТБ «НАША», зареєструвала за собою придбаний транспортний засіб MITSUBISHI L200, 2007 р.в. сірого кольору 11.12.2008 (т.1. а.с. 36-37).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач покликається на гарантоване йому законом право звернути стягнення на транспортний засіб, який на даний час належить відповідачу ОСОБА_1 , оскільки на час набуття ним права власності та на даний час вказаний автомобіль перебував і перебуває у заставі позивача, який є правонаступником ВАТ АБ «Укргазбанк», на забезпечення зобов`язань ОСОБА_2 , за Кредитним № 289-Ф/08 від 27 травня 2007 року. Оскільки на час пред`явлення позову зобов`язання за цим договором не виконане, вказує про своє право звернути стягнення на предмет застави в рахунок існуючого боргу.

Частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою, заставою.

Згідно зі статтею 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Аналогічні положення містяться у статті 1 Закону України «Про заставу».

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статтею 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними в постановах від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13 та від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14.

Тобто, у разі відчуження предмета обтяження боржником без згоди обтяжувача, обтяження рухомого майна, що є предметом обтяження, зберігає свою силу для нового власника (покупця) в разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави.

У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Вказаний правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду України: від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14 та у постановах Верховного Суду: від 10 жовтня 2019 року у справі №463/3582/17 і від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18, від 18 березня 2020 року у справі № 202/5584/18.

Судом встановлено, що станом на час придбання автомобіля марки «MITSUBISHI L200, 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , а саме 11.12.2008 відповідачем у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були наявні відомості про його обтяження. Перевірка таких відомостей посадовими особами регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області не проводилось відповідно до діючого на момент реєстрації спірного автомобіля Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року «Про затвердження порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів».

У зв`язку з цим обтяження транспортного засобу в силу ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є чинним у відносинах з третіми особами та відповідач набув право вланості на автомобіль з обтяженням, а отже на нього може бути звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором, укладеним з позивачем.

Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності до вимог АБ «Укргазбанк».

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому законодавець розмежовує поняття «строк дії договору» і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов`язання є невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Отже, чинним законодавством передбачено право заставодержателя задовольнити забезпечені заставою вимоги за рахунок предмета застави у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків.

Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» вказує на форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту).

Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин.

Набуття права на захист, для здійснення якого встановлено позовну давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права.

Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду.

Оскільки метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зазначений трирічний строк розпочинає перебіг після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Оскільки, 16.10.2014 рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі № 359/6562/14-ц задоволено позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №289-Ф/08 від 27.05.2008 у розмірі 67176,81 грн., з яких: 18 591,99 грн -заборгованість по кредиту строкова; 46149,79грн.-заборгованість по кредиту прострочена; 804,09 грн.-заборгованість по процентах поточна; 16302,94 грн.-заборгованість по процентах прострочена, суд дійшов висновку, що банк скористався своїм правом вимагати від ОСОБА_2 дострокового виконання зобов`язання за кредитним договором. Саме з часу набрання цим рішенням законної сили в ПАТ АБ «Укргазбанк» виникло право пред`явити позов про звернення стягнення на предмет застави, яке підлягало реалізації у межах загального строку позовної давності.

Позивач ПАТ АБ «Укргазбанк`цей позов подав 13.01.2021, тобто з пропуском визначеного статтею 257 ЦК України строку, а відповідач заявив про застосування наслідків спливу позовної давності, у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави необхідно відмовити.

Згідно із ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,89,258-259,263-265,268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави відмовити.

Позивач: публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», місцезнаходження 03087, м.Київ, вул.Єреванська, 1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04 липня 2022 року.

Головуючий суддя А.Т.Слиш