КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2-о/947/14/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 ,

заінтересована особа:

Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі

Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

19.11.2021 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій заявниця просить суд встановити факт:

- неправильності запису в поновленому актовому записі про народження №07 від 03.03.2020 року, складеного Київським районним у місті Одесі відділом реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому в графі «відомості про дитину» місце народження змінити «Україна, Луганська область, м. Свердловськ» на вірне «Україна, Луганська область, м. Краснодон»;

- встановити факт реєстрації місця народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження України, луганська область, м. Краснодон.

В обґрунтування заяви, заявниця стверджує, що 03.03.2020 року Київським районним у місті Одесі відділом реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було поновлено актовий запис №07 про її народження, разом з тим в графі місця народження допущено неточність та замість вірного «Україна, Луганська область, м. Краснодон», зазначено «Україна, Луганська область, м. Свердловськ».

У зв`язку з вказаними розбіжностями, заявниця у березні 2020 року звернулась до Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про внесення виправлень до актового запису, однак висновком від 20.03.2020 року, їй було відмовлено.

Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цією заявою.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу за вказаною заявою розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 22.11.2021 року прийнято вказану заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку окремого провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, заінтересована особа про причини неявки суд не повідомила, зі сторони заявника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення заяви з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .

У відповідності до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , судом встановлено, що прізвище « ОСОБА_5 » було присвоєно ОСОБА_6 , за наслідком реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 , дошлюбне прізвище заявниці було ОСОБА_8 ».

У відповідності до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за №4 від 04.02.2012 року вбачається, що прізвище « ОСОБА_8 » було присвоєно ОСОБА_6 , за наслідком реєстрації шлюбу з ОСОБА_9 , який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду міста Луганськ від 04.11.2011 року по справі №2-7235/2011. Дошлюбне прізвище заявниці до присвоєння « ОСОБА_8 » було « ОСОБА_10 ».

Також судом встановлено, що 03.03.2020 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було зареєстровано поновлення актового запису про народження ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за №07, в якому в графі місце народження особи зазначено: «Україна, Луганська область, м. Свердловськ», батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за №7 від 05.07.2022 року.

З зазначеного витягу судом також встановлено, що актовий запис №07 від 03.03.2020 року було складено, як поновлений. Первісний актовий запис про народження ОСОБА_12 , складений за №150 від 15.02.1978 року, зберігається на тимчасово окупованій території у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції у Луганській області. Актовий запис № 150 від 15.02.1978 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції поновлено за заявою ОСОБА_1 відповідно до вимог пункту 3 розділу І пункту 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами). Первинна реєстрація народження була проведена відділом державної реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 150 від 15.02.1978 року. Відомості гр.1,2,3,4,5,б,7,8,9,11,12,13,14,16,17 актового запису заповнено відповідно до даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян на підставі актового запису про народження №150 від 15.02.1978 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції у Луганській області. ОСОБА_13 , спеціаліст.

Як стверджує заявниця, належним місцем її народження є «Україна, Луганська область, м. Краснодон», замість зазначеного «Україна, Луганська область, м. Свердловськ».

Заявниця зверталась з відповідною заявою до Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про внесення змін до поновленого актового запису про народження №07 від 03.03.2020 року, в частині зазначеного місця народження.

За наслідком розгляду вказаної заяви, 20.03.2020 року Київським районним у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) винесено висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану, яким визнано неможливим внесення заявлених змін, оскільки відомості до нього внесені на підставі інформації, зазначеній під час первинної реєстрації народження, проведеній відділом державної реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 150 від 15.02.1978 року.

Вищевикладені обставини стали підставою для звернення до суду з цією заявою та заявлення встановлення відповідного факту.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони справ, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зазначене положення кореспондується частиною 3 статтею 12 ЦПК України.

Досліджуючи подані до суду докази на підтвердження місця народження заявниці, судом встановлено наступне.

Як вже встановлено судом матір`ю заявниці ОСОБА_2 є ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з поданою копією обмінної картки та медичної документації з пологового будинку вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_12 було народжено дитину жіночої статті, у пологовому будинку міста Краснодон.

До суду заявником надано письмові пояснення батьків заявниці: ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , складені 09.07.2022 року, у відповідності до яких останні підтвердили, що їх дочка ОСОБА_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Краснодон, Луганської області.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При викладених обставинах, оцінивши та проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що факт народження заявниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в місті Краснодон, Луганської області, є доведеним та обґрунтованим, за наслідком чого, суд доходить до висновку щодо встановлення юридичного факту неправильності запису в поновленому актовому записі про народження №07 від 03.03.2020 року, складеного Київським районним у місті Одесі відділом реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про народження ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягає у невірному зазначенні в графі «місце народження» у розділі «відомості про дитину» - «Україна, Луганська область, м. Свердловськ», замість вірного - «Україна, Луганська область, м. Краснодон».

Разом з тим, суд вважає не підлягаючою до задоволенню вимогу заявника в частині внесення змін до актового запису, оскільки функції з внесення відомостей до актів цивільного стану належать до відповідних відділів державної реєстрації актів цивільного стану територіальних органів Мін`юсту у відповідності до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2007 р. N 1064. Спори стосовно оспорювання дій, рішень чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у відповідності до положень КАС України підлягають розгляду в порядку позовного провадження в адміністративному судочинстві.

За наслідком вищевикладеного, суд доходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, шляхом встановлення факту народження заявниці та встановлення вище виявлених неточностей допущених у поновленому актовому записі заявниці.

Керуючись ст.ст. 77, 81, 293, 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (місцезнаходження: 65101, м. Одеса, вул. Інглезі, 5), про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити частково.

Встановити юридичний факт, а саме факт місця народження - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якої є: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у - "місто Краснодон, Луганська область, Україна".

Встановити юридичний факт, а саме наявність неточностей в поновленому актовому записі №07, складеному 03 березня 2020 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про народження ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що полягає в невірному зазначені відомостей: в графі «відомості про дитину», «місце народження», як «Україна, Луганська область, м. Свердловськ», замість вірного «Україна, Луганська область, м. Краснодон».

У задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Калініченко Л. В.