Справа № 346/2184/21
Провадження № 2/346/131/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді Яремин М.П.

з участю: секретаря Сав`яка О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивачів адвоката Гринів Я.В.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Греська В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-

в с т а н о в и в:

свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1 . 31.03.2021 року з квартири АДРЕСА_2 , яка знаходиться поверхом вище над їхньою квартирою та перебуває у власності відповідача ОСОБА_2 , відбулось залиття водою приміщень кухні, коридору, кімнати та санвузла квартири позивачів. Комісією встановлено, що причиною залиття їхньої квартири є потрапляння води з квартири відповідача, у зв`язку із трісненням шлангу від унітазу та визначено замокання стін та стелі у вказаних приміщеннях. Звернення позивачів до відповідача про вжиття нею дій щодо усунення наслідків залиття квартири не призвели до позитивного результату, а її відмова добровільно усунути негативні наслідки змусила позивачів, з метою визначення обсягу заподіяних залиттям квартири збитків, звернутися до інженера-проектувальника. Останнім виготовлено кошторисну документацію, згідно з якою орієнтовна вартість ремонту квартири становить 26 619 грн. Звертають увагу, що залиття їхньої квартири відповідачем відбувається не вперше, що підтверджується актом № 12 від 08.06.2011 року. Тому позивачі просять стягнути з відповідача на їхню користь майнову шкоду в сумі 26 619,00 грн., 1 000 грн. витрат, пов`язаних з виготовленням кошторисної документації, а також понесені судові витрати, які складаються із 908 грн. сплаченого судового збору та 6 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач ОСОБА_1 , а також представник позивачів, адвокат Гринів Я.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з підстав, вказаних в позовній заяві, просять позов задовольнити в повному обсязі. Адвокат Гринів Я.В. також просить стягнути з відповідача 6 000 грн. витрат за проведення експертизи в даній справі. Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, в судовому засіданні 14.06.2022 року позовні вимоги підтримала та зазначила також, залиття її квартири відповідачем відбулося не вперше.

Відповідач та її представник, адвокат Гресько В.В. в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог. Відповідач підтвердила в судовому засіданні належність їй на праві приватної власності квартири АДРЕСА_3 , про що долучила копії відповідного свідоцтва про право власності, а також свідоцтва про шлюб щодо зміни її дошлюбного прізвища. Вона також визнала, що відбулося залиття квартири позивачів внаслідок тріснутого шлангу в її квартирі. Її представник зазначив, що акт про залиття квартири позивачів не може вважатися належним доказом, оскільки факт залиття фіксується комісійно, а не головою ОСББ, та не відповідає формі акта про залиття, яка передбачена Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій. Позивачі просять стягнути майнову шкоду в сумі 26 619 грн., визначеною проектно-кошторисною організацією, хоча реальний розмір збитків відповідно до висновку експертизи становить 17 514 грн., при цьому квитанції про оплату послуг за проведення кошторису стороною позивача не долучено, які також не є збитками чи судовими витратами. Розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу вважає неспівмірним та, враховуючи, що відповідач є пенсіонером, здійснює догляд за своєю хворою матір`ю та користується послугами адвоката, призначеного центром безоплатної вторинної допомоги, ці витрати не можуть стягуватися з неї. Крім того, стороною позивача до матеріалів позову не долучено доказів належності відповідачу квартири, з якої відбулося залиття, чи відповідного клопотання про їх витребування. Тому сторона відповідача просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши вказаних учасників, свідка, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про право власності на житло, виданого бюро по приватизації державного житлового фонду м. Коломия 25.09.2001 року згідно з розпорядженням № 11137 від 06.09.2001 року та зареєстрованого в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації 11.10.2001 року, номер запису 4374, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності в рівних частках належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.13).

Відповідно до даних свідоцтва про право власності на житло, виданого бюро по приватизації державного житлового фонду м. Коломия 22.01.2003 року згідно з розпорядженням № 12033 від 02.01.2003 року та зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 05.03.2003 року, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності в рівних частках належить квартира АДРЕСА_3 (а.с.155).

Згідно з даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 18.01.2011 року в зв`язку з одруженням змінила прізвище на « ОСОБА_7 » (а.с. 156).

Згідно з актом № 31/04 про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , складеного 31.03.2021 року комісією у складі голови ОСББ Покуття Коломиї Курманського А.В., власників квартири АДРЕСА_5 - ОСОБА_8 та Підлісецької, встановлено, що під час залиття квартири АДРЕСА_6 постраждали: коридор замокання стелі та стін (здуття шпалер ); кухня замокання стелі та стін (здуття шпалер ); кімната - замокання стелі та стін ( пошкодження фарбового покриття ); санвузол - замокання стелі та стін. Причиною залиття зазначеної квартири відбулося через тріснутий шланг від унітаза у вище розташованій квартирі АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 як винуватець шкоди підписувати акт відмовилась ( а.с.14-16 ).

01.04.2021 року між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_9 укладено договір на виконання проектних робіт № 19/2021, відповідно до умов якого виконавець зобов`язалася виготовити кошторисну документацію на Ремонт квартири АДРЕСА_6 внаслідок затоплення по АДРЕСА_7 , в п.4.1 якого вказано, що вартість робіт за договором складає 1 000 грн. ( а.с. 17 ).

Згідно зі зведеним кошторисним розрахунком вартості об`єкта будівництва № 22/754-2021 та пояснювальної записки до неї, виготовлених інженером-проектувальником ОСОБА_9 , вартість ремонту квартири АДРЕСА_1 , складає 26 619,00 грн. ( а.с. 18-32 ).

Позивачем також долучено до матеріалів позову акт №12 про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального холодного водопостачання та водовідведення, затвердженого КП Житлоінфоцентр, відповідно до якого 07.06.2011 року мешканці квартири АДРЕСА_2 , де власником є ОСОБА_2 , залишили відкритим кран на кухні, внаслідок чого стався перелив води через умивальник і затопило квартиру АДРЕСА_6 , а саме відклеїлись шпалери на кухні і у коридорі, плями на стелі у кухні та спальні, розбухли меблі на кухні, не працює холодильник (а.с. 33).

Судом також встановлено, що згідно з даними довідки № 239, виданої 29.06.2021 року Жуківським старостинським округом Обертинської селищної ради Івано-Франківської області, ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_8 , та фактично проживає в АДРЕСА_9 , разом з хворою мамою ОСОБА_10 , 1926 року народження, за якою здійснює постійний догляд. Даний факт також підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов № 238 від 29.06.2021 року (а.с. 68, 69 ).

Відповідно до даних висновку експерта № 17/02/22 від 17.02.2022 року за результатами судової будівельно-технічної експертизи, розмір завданої матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , визначений у вигляді вартості ремонтно-будівельних робіт по відновленню опоряджувального покриття у приміщеннях квартири. Вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, становить 17 514,00 грн. (а.с. 106-122 ).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , голова ОСББ « Покуття Коломиї», суду пояснив, що до нього зателефонувала ОСОБА_12 , власниця вищевказаної квартири АДРЕСА_6 , та повідомила про затоплення останньої з квартири АДРЕСА_2 , що розташована над нею, у звязку з чим було здійснено відповідний виїзд за вказаною адресою. Оскільки свідок працював на зазначеній посаді не більше року, тому звернувся за допомогою до ОСББ «Люкс Сервіс», працівники якого надавали йому методичну допомогу у складанні акту про залиття квартири. Для підписання останнього були запрошені сусіди, які своїми підписами підтвердили факт замокання стін на кухні, коридорі, ванній кімнаті та туалеті належної позивачам квартири, наявність яких також підтвердив свідок. Коли останній піднявся до квартири АДРЕСА_2 , то побачив мокру підлогу та пошкоджений шланг водопостачання до унітазу, у зв`язку з чим відбулося залиття квартири нижче. Квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2 , в ній проживала її невістка ОСОБА_13 з дітьми, яка від підписання акту відмовилася.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно з ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Положеннями ст. 319 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник, згідно зі ст. 322 ЦК України, зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 151 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» покладено на споживача обов`язки щодо своєчасного вжиття заходів з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; своєчасного проведення підготовки помешкання та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; допущення у приміщення квартири представників виконавця/виробника для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що власник квартири зобов`язаний утримувати дане майно, у тому числі інженерно-технічне обладнання, у належному стані і своєчасно усувати недоліки у його роботі. Майнова шкода, завдана іншим особам у зв`язку з невиконанням таких обов`язків, підлягає відшкодуванню власником.

Відповідальність за завдану шкоду настає за наявності таких підстав як наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вина останнього.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 201/658/16-ц.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У постанові Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Отже, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на вищенаведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачам.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позивачами доведено факт залиття їхньої квартири, причину та розмір завданої шкоди майну позивачів. Відповідач не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивачів та не надала інших доказів щодо розміру спричиненої позивачам майнової шкоди, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Відтак, вона несе відповідальність за заподіяну шкоду внаслідок залиття.

Твердження сторони відповідача не є доказами, які беззаперечно є підставами для звільнення відповідача від відповідальності за спричинену шкоду позивачам, а їх доводи про те, що вищевказаний акт є неналежним доказом наявності вини відповідача у залитті квартири позивачів, суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Так, у відповідності з вимогами пункту 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005року №76, причина залиття з зазначенням пошкоджених та таких, що вимагають ремонту або заміни конструктивних елементів, а також обсягів необхідних ремонтно-будівельних робіт з усунення дефектів, що виникли, встановлюється в «Акті про залиття» за формою додатку №4.

Поданий позивачами акт про залиття квартири складено у відповідності до вимог вказаних Правил щодо його форми та змісту, зокрема, в ньому містяться такі обставини: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилось залиття; подія, що трапилась; наслідки залиття, а також причини залиття.

Також даний акт не суперечить іншим доказам у справі, а наведені у ньому дані відповідачем та її представником не спростовані. Зі змісту акту вбачається, що комісією виявлено, що тріснув шланг від унітаза в квартирі АДРЕСА_2 , що належить відповідачу, при цьому непідписання акта відповідачем не впливає на його правильність, оскільки зворотного остання не довела.

До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 12 листопада 2018 року за результатом розгляду справи №753/20314/15-ц.

Отже, позовні вимоги про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, в розмірі, визначеному за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, а саме в сумі 17 514,00 грн., підлягають задоволенню. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивачами понесено судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 908 грн., що стверджується відповідною квитанцією (а.с.5), а також на проведення експертизи в сумі 6 000 грн., що стверджується відповідною квитанцією від 17.02.2022 року (а.с. 148).

Згідно з ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом задоволено позов у розмірі 17 514 грн., що становить 65,79 % від заявлених вимог в розмірі 26 619 грн., то з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню в рівних частинах витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 597,37 грн. та на проведення експертизи в сумі 3 947,40 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Що стосується відшкодування витрат, понесених позивачами у зв`язку із виготовленням кошторисної документації в сумі 1 000 грн., то слід зазначити, що долучена кошторисна документація (зведений кошторисний розрахунок) не свідчить про здійснення оплати позивачами, а лише про виставлені рахунки вартості, при цьому останніми не надано квитанції, платіжних доручень про оплату таких витрат позивачами, тому відсутні підстави для їх стягнення.

Вирішуючи вимогу позивачів про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн., суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги

В постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Окрім цього ВС зазначив, що у постанові Верховного Суду від 09.10.2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20) зазначено, що «на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представник особи - адвокат надав до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 2 червня 2020 року № 3/20, копію ордера від 16 червня 2020 року та квитанцію від 2 червня 2020 року на суму 3 000,00 грн. Водночас представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу».

Судом встановлено, що позивачами на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів позову долучено договори про надання правничої допомоги від 20.04.2021 року та 05.10.2021 року, а також квитанцію від 19.04.2021 року на 6 000 грн., однак, не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому відсутні підстави для стягнення витрат на правничу допомогу. Крім того, неподання стороною розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі наведеного, ст.ст. 11, 15, 16, 22, 319, 322, 1166, 1192 ЦК України та, керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 133, 137, 139, 141, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_9 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та жительки АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , уродженки смт. Яблунів Косівського району Івано-Франківської області, жительки АДРЕСА_4 , 17 514 (сімнадцять тисяч п`ятсот чотирнадцять) гривень відшкодування майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_9 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , уродженки та жительки АДРЕСА_4 , 1 973 (одну тисячу дев`ятсот сімдесят три) гривні 70 копійок витрат за проведення експертизи та 298 (двісті дев`яносто вісім) гривень 68 копійок сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_9 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , уродженки смт. Яблунів Косівського району Івано-Франківської області, жительки АДРЕСА_4 , 1 973 (одну тисячу дев`ятсот сімдесят три) гривні 70 копійок витрат за проведення експертизи та 298 (двісті дев`яносто вісім) гривень 68 копійок сплаченого судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка та жителька АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка смт. Яблунів Косівського району Івано-Франківської області, жителька АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_9 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 07 липня 2022 року.

Суддя Яремин М. П.