Провадження № 2/524/923/22
05 липня 2022 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особа Автозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) , Перша кременчуцька державна нотаріальна контора про зняття арешту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного реєстратором Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою 24.02.2005 за № 1710940 на підставі повідомлення 02/06/8311, 20.12.2002 Держ.викон.служба Автозаводського управління юстиції, ухвалив таке рішення.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є співвласником квартири АДРЕСА_2 . Іншим співвласником квартири був її син ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Під час оформлення спадщини стало відомо про те, що на частину квартири було накладено арешт в межах виконавчого провадження про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів. На даний час виконавче провадження завершено, однак арешт знято не було.
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач відзив суду не подала.
ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ
Автозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Перша кременчуцька державна нотаріальна контора надіслали суду заяви, в яких розгляд справи просили провести за відсутності представника.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ
16 березня 2022 року судом постановлено ухвалу про заміну відповідача та залучено третю особу.
23 травня 2022 року судом закрито підготовче провадження.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 04.03.1996 державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Харитоновою А.В., власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ..
24.02.2005 Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення 02/06/8311 від 20.12.2002 Відділу державної виконавчої служби Автозаводського РУЮ м. Кременчука було накладено обтяження у виді арешту Ѕ частки зазначеної квартири.
Відповідно до копії постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Автозаводського РУЮ м. Кременчука серії АА №497296 від 20.12.2002 постанова про арешт майна боржника винесена державним виконавцем в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 15.12.1997, виданого Новосанжарським районним судом про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів.
За повідомленням Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа було завершено 22.06.2012 відповідно до п.6 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».
У ст.41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
За змістом ч. 1 ст. 316, ч.ч.1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
В своєму рішенні від 23 січня 2014 року по справі «East/West Alliance Limited» проти України»(остаточне 02/06/2014) Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.
ОЦІНКА СУДУ
Вирішуючи вимоги позивача, суд враховує те, що на даний час арешт майна, який не було скасовано разом із завершенням виконавчого провадження, порушує права позивача на належне оформлення спадкових прав після померлого сина. Крім того, вказаний арешт не забезпечує виконання судового рішення.
З огляду на те, що відповідачем не було надано суду відомостей, які б спростовували позицію позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 908 грн.
Керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265, 280-284 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зняття арешту з майна задовольнити.
Скасувати обтяження у виді арешту (архівний запис), Реєстраційний номер обтяження: 1710940, підстава обтяження: повідомлення 02/06/8311 від 20.12.2002 Держ.викон.служба Автозаводського управління юстиції, об`єкт обтяження: квартира, частина квартири, адреса: АДРЕСА_1 , зареєстроване 24.02.2005 реєстратором: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 судові витрати у виді судового збору в сумі 908 грн
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя Діна АНДРІЄЦЬ