печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4968/22-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2022 року Суддя Печерського районного суду м. Києва Хайнацький Є.С., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань про зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Державного бюро розслідувань (далі - відповідач, ДБР), у якому просить: стягнути з ДБР на свою користь процесуальні витрати в сумі 507 грн., моральну шкоду в сумі 18 160 грн. та судові витрати; зобов`язати ДБР направити на адресу позивача копії р/л та заяв скарг; витребувати для огляду матеріали, за якими надано відписки 1.11.21 р., 2.11.21 р., 30.11.21 р., 10.12.21 р. та копії р/л - доказ задоволення позову.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Перевіривши заяву ОСОБА_1 з доданими до неї матеріалами, судом встановлено наступне.

За приписами ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Виходячи з положень ст. ст. 16, 1176 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), у порядку цивільного судочинства розглядаються спори про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Разом з тим, як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , заявник вважає протиправними дії ДБР та звернувся до суду з позовом про зобов`язання ДБР вчинити дії.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», Державне бюро розслідувань є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до його компетенції.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб з суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За положеннями п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій, або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Тобто, якщо між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, то цей спір належить до юрисдикції адміністративних судів та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У разі, якщо позивач звертається до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку ст. 1176 ЦК України, то спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 звернувся до суду з приводу порушення його прав унаслідок дій ДБР, при цьому позовні вимоги обґрунтовує як нормами ЦК України, так і нормами Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.

Отже, з метою визначення судової юрисдикції даного спору позивачу необхідно чітко визначити підстави позову, предмет спору та характер спірних правовідносин.

У разі, якщо спір підлягатиме розгляду у порядку цивільного судочинства, позовна заява повинна відповідати вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Проте, в порушення вимог ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить зазначення доказів, що підтверджують вказані у позові обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Суд звертає увагу, що предмет позову, тобто певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, повинен бути чітко визначений позивачем у прохальній частині позовної заяви, оскільки резолютивна частина рішення суду, по суті, відображає позовні вимоги, викладені у прохальній частині позовної заяви, та повинна викладатися чітко й безумовно.

Разом з тим, вимога позовної заяви про зобов`язання ДБР направити на адресу позивача копії р/л та заяв скарг не є належним способом захисту у розумінні ст. 16 ЦК України; при цьому незрозуміло, що позивач має на увазі, зазначивши «р/л та заяв скарг».

Отже, у позові необхідно чітко та безумовно зазначити предмет і підстави позову.

Крім зазначеного, текст позовної заяви є майже нечитабельним та надрукований таким чином, що викликає труднощі з його прочитанням.

Зважаючи на те, що зміст позовної заяви та додатків, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, має принципове значення для розгляду справи, позивачу необхідно подати суду читабельні екземпляри позовної заяви.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В порушення вказаної норми до позовної заяви позивачем не додано докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Разом з тим, у вимогах позовної заяви позивач просить витребувати у відповідача для огляду «матеріали, за якими надано відписки 1.11.21 р., 2.11.21 р., 30.11.21 р., 10.12.21 р. та копії р/л - доказ задоволення позову».

Відповідно до ч. 3 ст. 177 ЦПК України у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів щодо.

Згідно з ч. 2 ст. 84 ЦПК України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

За таких обставин, позивачу необхідно оформити клопотання про витребування доказів, при цьому, суд роз`яснює, що клопотання про витребування доказів повинно відповідати вимогам ч. 2 ст. 84 ЦПК України.

Відтак, позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Аналізуючи викладене, позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення виявлених судом недоліків.

У разі усунення недоліків, позовну заяву в новій редакції необхідно подати разом із копіями заяв та доданими до неї документами відповідно до кількості учасників процесу.

Роз`яснити позивачу, що згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань про зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, - залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

Роз`яснити заявнику право протягом десяти днів з дня отримання ухвали усунути виявлені недоліки, шляхом подання заяви з додержанням вимог, встановлених ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є.С. Хайнацький