КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7232/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2022 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Моторіній В.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2021 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Київського нотаріального округу міста Києва Василенко Олега Анатолійовича, третя особа: Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, скасування державної реєстрації прав,

У С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2021 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Київського нотаріального округу міста Києва Василенко Олега Анатолійовича, третя особа: Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, скасування державної реєстрації прав.

Разом із позовною заявою до суду позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру загальною площею 42, 9 кв.м., житлова площа 25, 6 кв. м. яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_2 ..

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2021 року заяву представника ОСОБА_3 адвоката Стельникович С.А. про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Київського нотаріального округу міста Києва Василенко Олега Анатолійовича, третя особа: Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, скасування державної реєстрації прав задоволено.

Накладено арешт на квартиру загальною площею 42, 9 кв.м., житлова площа 25, 6 кв. м. яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_2 .

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нове судове рішення, яким в задоволені заяви про забезпечення позову відмовити, мотивуючи тим, що судом першої інстанції при прийняті оскаржуваної ухвали не було дотримано балансу інтересів сторін справи, зокрема абсолютно не враховано права апелянта.

Вказує, що ОСОБА_2 не брала участі в приватизації квартири, тобто не порушувала права ОСОБА_3 на приватизацію, а тому це означає, що між позивачем та ОСОБА_2 взагалі немає спору. Також вказує, що позивач у заяві про забезпечення позову не надав жодних доказів та підтвердження того, що апелянт має намір для продажу квартири, тому що власниця квартири немає наміру продавати її, так як зазначена квартира є єдиним житлом апелянта.

Щодо відповіді Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 26.08.2021 року № 104/6898 на яку позивач посилається як на доказ не справжності розпорядження , на підставі якого було видано свідоцтво про право власності на квартиру, апелянт зазначає, що не вбачає в наведеній відповіді, факту того, що приватизація не відбувалась, або що вказане розпорядження не існує чи є підробним.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити із підстав, що викладені в ній.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з`явились.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з співмірності позовних вимог та обрання виду забезпечення позову.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується в тому числі накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується в тому числі забороною вчиняти певні дії.

Як вбачається з матеріалів справи предметом позову є не квартира, а договір купівлі-продажу квартири. Тобто накладення арешту на квартиру не може вплинути на виконання чи невиконання рішення суду про визнання договору недійсним.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Згідно п. 4 даної постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Накладаючи арешт на квартиру, суд першої інстанції не пересвідчився в тому чи не будуть порушені права відповідача ОСОБА_5 яка є власником спірної квартири , оскільки іншого житла вона не має, доказів того, що вона має намір відчужити квартиру позивач не надала, а тому колегія суддів вважає, що застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на квартиру є неспівмірним позовним вимогам щодо визнання договору недійсним.

Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Колегія суддів вважає, що припущення позивача, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може призвести до подальшого ускладнення виконання потенційного рішення, є необґрунтованим та не підтвердженим жодними доказами.

Відповідно до Постанови Верховного суду від 31 січня 2019 року у справі за № 761/45074/17 метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи, що відповідно до ст.. 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду Київської області від 20 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нову.

Заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Київського нотаріального округу міста Києва Василенко Олега Анатолійовича, третя особа: Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, скасування державної реєстрації прав залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 08 липня 2022 року.

Суддя - доповідач:

Судді: