Справа №130/3406/21
Провадження № 2/127/228/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19.07.2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі: Матвеєвій А.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики з урахуванням процентів, а також процентів та індексу інфляції відповідно до ст.625 ЦК України. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 23.02.2021 між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого він передав, а ОСОБА_2 отримав кошти в сумі 3000,00 грн та зобов`язався в термін до 09.03.2021 повернути вказану суму з урахуванням процентів в розмірі 1% від суми позики за кожен день користування, про що свідчить боргова розписка. За умовами договору відповідач зобов`язувався після 09.03.2021 сплачувати за кожен день користування 2% від суми позики. Відповідач коштів не повернув. Його досудова вимога залишилась без задоволення. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в сумі 19 531,16 грн, з яких: 3000,00 грн - позика, 16 350,00 грн - проценти, 181,16 - інфляційні втрати, а також 908,00 грн судового збору.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.01.2022 прийнято справу до свого провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.04.2022 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи по суті.

Позивач до судового засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, не подав до суду відзив. Про причини неявки суду не повідомлено.

З урахуванням приписів статті 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.

При розгляді справи судом встановленні наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 23.02.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, про що свідчить боргова розписка, згідно якої відповідач отримав грошові кошти в сумі 3 000,00 грн. Відповідач зобов`язався повернути позику до 09.03.2021 з урахуванням процентів в розмірі 1% від суми позики за кожен день користування грошима (30 грн в день). Крім того, умовами договору передбачено, що за кожен день прострочки після 09.03.2021 особа зобов`язується сплачувати 2% від суми позики.

Суд дійшов висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором позики. Даний договір містить умови отримання позичальником в борг суми коштів із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. При цьому, зважаючи на реальний характер договору позики, вказаний договір підтверджує факт передачі грошової суми позичальнику.

До такого висновку суд дійшов з урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, відповідно до якого зазначено, що відповідно до норм ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання.

У визначений строк борг повернений не був, про що свідчить наявність оригіналу розписки в позивача. Дані обставини встановлені і ніким не оспорюються.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.

Отже, сума неповернутої позики складає 3 000,00 грн. Сума процентів, розмір яких визначений умовами договору (1% від суми позики за кожен день користування) становить 450,00 грн. Вказані суми підлягають стягненню.

Проценти визначені відповідно до ст.625 ЦК України та умов договору (2% за кожен день прострочення) за період з 10.03.2021 до 30.11.2021 становить 15 900,00 грн. Розрахунок позивачем проведений вірно з урахуванням строків користування коштами та періоду прострочення виконання.

Крім того, підлягає задоволеннюі вимога про стягнення інфляційних втрат в розмірі 181,16 грн. Їх розрахунок проведений з урахуванням строків виконання зобов`язань, тобто з 10.03.2021 до 30.11.2021 та встановлених Державною службою статистики України індексів інфляції (індексів споживчих цін) за період прострочення зобов`язання з повернення позики та відповідає Рекомендаціям відносно порядку застосування індексу інфляції при розгляді судових справ, викладеним в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 року №62-97.

Отже, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 908,00 грн судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 510, 525-527, 530, 533, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. 13, 81, 141, 263-265, 268, 273, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 23.02.2021 в розмірі 3 000,00 грн, проценти в розмірі 450,00 грн, інфляційні втрати в розмірі 181,16 грн та 15 900,00 грн проценти відповідно до ст.625 ЦК України, а всього 19 531,16 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908,00 грн судового збору.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив на підставі заяви відповідача, яка відповідає вимогам, визначеним в ст. 285 ЦПК України, поданої протягом 30 днів з моменту його проголошення чи в разі поновлення пропущеного з поважних причин процесуального строку. Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня моменту проголошення, а в разі проголошення лише вступної та резолютивної частин або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 25.07.2022.

Суддя О.О. Жмудь