РІШЕННЯ

Іменем України

11.07.2022 Справа №607/3237/22 Провадження № 2/607/1853/2022

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Марциновської І.В.,

за участю: секретаря судового засідання Максим`юк Я.Е.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачів та третьої особи Денисюк Н.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Тернопільській області, житлово-побутової комісії Управління Служби безпеки України в Тернопільській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, житлово-побутова комісія Центрального управління Служби безпеки України, житлово-побутова комісія Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області про визнання протиправною відмови у поновленні на квартирному обліку та зобов`язання поновити на квартирному обліку,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Управління Служби безпеки України в Тернопільській області (далі за текстом - УСБУ в Тернопільській області), житлово-побутової комісії Управління Служби безпеки України в Тернопільській області (далі за текстом - ЖПК УСБУ в Тернопільській області), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, житлово-побутова комісія Центрального управління Служби безпеки України (далі за текстом - ЖПК ЦУ СБУ), житлово-побутова комісія Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області (далі за текстом - ЖПК УСБУ в Кіровоградській області) про визнання протиправною відмови у поновленні на квартирному обліку та зобов`язання поновити на квартирному обліку.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач з 1981 року до 2005 року проходив службу в органах СБУ.

Відповідно до витягу з протоколу від 30.11.2000 спільного засідання адміністрації УСБУ в Тернопільській області та ЖПК УСБУ в Тернопільській області позивач з 28.01.1994 перебував на квартирному обліку у позачерговій черзі як переведений наказом голови СБУ для проходження служби в УСБУ в Тернопільській області.

Відповідно до витягу з протоколу від 17.12.2001 спільного засідання адміністрації УСБУ в Тернопільській області та ЖПК УСБУ в Тернопільській області позивач перенесений в пільговій черзі на 5 років у зв`язку із штучним погіршенням житлових умов.

Відповідно до витягу з протоколу № 6 від 17.12.2001 спільного засідання адміністрації УСБУ в Тернопільській області та ЖПК УСБУ в Тернопільській області скасовано протоколи від 30.11.2000 та від 17.12.2001 і позивач взятий на облік у пільгову чергу з моменту розгляду рапорту про включення у списки на отримання житла, тобто з 30.11.2000.

У подальшому відповідно до витягу з протоколу № 1 від 10.01.2003 спільного засідання адміністрації УСБУ в Тернопільській області та ЖПК УСБУ в Тернопільській області позивач виключений зі списків квартирного обліку як військовослужбовець, переведений для подальшого проходження військової служби у підрозділах СБУ, що знаходяться поза межами м. Тернополя.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.09.2011, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 15.11.2011, позивачеві відмолено у вимозі включити його у списки квартирного обліку УСБУ в Тернопільській області, поновивши у пільговій черзі на отримання житла з 28.01.1994.

13.01.2022 позивач звернувся до голови ЖПК УСБУ в Тернопільській області з проханням поновити його на квартирній черзі з 30.11.2000 відповідно до витягу з протоколу № 6 від 17.12.2001 спільного засідання адміністрації УСБУ в Тернопільській області та ЖПК УСБУ в Тернопільській області. У задоволенні такої заяви позивача відмовлено з підстав наявності судового рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 15.11.2011.

Позивач вважає, що указаним судовим рішенням від 15.11.2011 відмовлено у поновленні його на квартирному обліку у пільговій черзі з 28.01.1994, в той час як вимога, скерована позивачем до голови ЖПК УСБУ в Тернопільській області, стосувалась поновлення позивача на квартирному обліку з 30.11.2000. Відтак, на думку позивача, відмова голови ЖПК УСБУ в Тернопільській області є неправомірною, а також такою, що прийнята з порушенням п. 3.1 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Служби безпеки України № 792 від 06.11.2007.

Також позивач зазначає, що ні ст. 40 ЖК УРСР, ні п. 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою ради Міністрів УРСР і Укрпрофради № 470 від 11.12.1984, ні п. 3.15 Інструкції не містять такої підстави для зняття з квартирного обліку як переведення для подальшого проходження військової служби у інші підрозділи СБУ. При цьому позивач рапорт з проханням виключити його зі списку квартирного обліку, як то передбачено п. 2.2 Інструкції, не подавав.

Так само позивач не вибував на постійне місце проживання до іншого населеного пункту за межами м. Тернопіль, а тому не міг бути знятий з квартирного обліку і на цій підставі.

З урахуванням викладеного позивач просить визнати протиправною відмову УСБУ в Тернопільській області в особі начальника Управління Борейчука Ю., оформлену у вигляді листа від 10.02.2022, щодо вирішення питання поновлення на квартирному обліку УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_1 , а також зобов`язати УСБУ в Тернопільській області в особі ЖПК розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.01.2022 та поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку у пільговій черзі з 30.11.2000 зі складом сім`ї чотири особи.

24.02.2022 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 22.03.2022 та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи.

22.03.2022 задоволено клопотання представника УСБУ в Тернопільській області, продовжено процесуальний строк для подання відзиву, відкладено підготовче засідання на 14.04.2022.

11.04.2022 надійшов відзив відповідача УСБУ в Тернопільській області (а.с. 75-82), у якому відповідач позов не визнав та просив у позові відмовити повністю. Відзив мотивований тим, що відповідач ЖПК УСБУ в Тернопільській області та треті особи ЖПК ЦУ СБУ і ЖПК УСБУ в Кіровоградській області не є юридичними особами, а тому не можуть бути учасниками цивільного процесу. Крім цього, відповідач посилається на наявність рішення Апеляційного суду Тернопільської області від 15.11.2011, яким встановлено відсутність підстав для поновлення позивача на квартирному обліку УСБУ в Тернопільській області у зв`язку з його переведенням на військову службу в Кіровоградську область, внаслідок чого позивач 10.01.2003 законно знятий з квартирного обліку. Відповідач зазначив, що позивач неодноразово звертався до відповідача з різними листами, зверненнями тощо. 13.01.2022 позивач звернувся до відповідача з черговою заявою, яка 10.02.2022 розглянута ЖПБ УСБУ в Тернопільській області. Комісія прийняла рішення про відсутність підстав для розгляду питання про поновлення ОСОБА_1 на квартирному обліку в УСБУ в Тернопільській області та рекомендувала начальнику управління надати відповідь автору звернення з відповідними роз`ясненнями. Указане стало підставою складення оскаржуваної відповіді. Відповідач також зауважує, що позивач звільнений з військової служби на пенсію з УСБУ в Кіровоградській області. При цьому з квартирного обліку в УСБУ в Тернопільській області позивач знятий більше 19 років тому, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є також підставою для відмови у позові у зв`язку зі спливом позовної давності.

14.04.2022 підготовче засідання відкладено на 11.05.2022 за клопотанням позивача.

21.04.2022 надійшли пояснення третьої особи ЖПК УСБУ в Кіровоградській області (а.с. 110-113), в яких зазначено, що рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 15.11.2011 вже вирішено питання про правомірність виключення позивача зі списку осіб, які перебувають на квартирному обліку, у зв`язку з переведенням на роботу в іншу місцевість. Також третя особа зазначає, що відповідач ЖПК УСБУ в Тернопільській області та треті особи ЖПК ЦУ СБУ і ЖПК УСБУ в Кіровоградській області не є юридичними особами, а тому не можуть бути учасниками цивільного процесу. Крім цього, третя особа вважає, що позивач пропустив строк позовної давності, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

11.05.2022 підготовче засідання відкладено на 02.06.2022 за клопотанням представника позивача.

02.06.2022 у підготовчому засіданні представник третьої особи ЖПК ЦУ СБУ подала пояснення третьої особи, зміст яких відповідає змісту відзиву відповідача та пояснень третьої особи ЖПК УСБУ в Кіровоградській області (а.с. 160-164).

02.06.2022 у підготовчому засіданні представник відповідача УСБУ в Тернопільській області подала заяву про застосування строків позовної давності, в якій відповідач просив відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом (а.с. 170-172).

02.06.2022 усними ухвалами, занесеними до протоколу судового засідання, суд постановив прийняти до розгляду відзив та пояснення третіх осіб, а також закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду по суті на 28.06.2022.

28.06.2022 судове засідання відкладене на 11.07.2022 за клопотанням представника позивача.

11.07.2022 у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Пояснив, що дійсно у 2003 році був переведений до м. Кіровоград, однак вважає, що це не є підставою для зняття його з квартирного обліку у м. Тернополі, оскільки таке переведення мало місце в межах роботи в органах СБУ, а саме у органах розвідки. Зазначив, що не звертався у м. Кіровограді з питанням щодо постановлення його на облік як особи, яка потребує покращення житлових умов. При цьому на пенсію вийшов, будучи військовослужбовцем у Тернопільській області, оскільки усі пенсійні документи видані саме тут, а архівна довідка, надана відповідачем, не відповідає дійсності. Не заперечував, що ще в 2011 році був обізнаний про наявність протоколу № 1 від 10.01.2003, однак не оскаржував його, оскільки не бажав розголошення відомостей, які становили державну таємницю. При цьому протягом усього цього часу позивач вів переписку з відповідачем, вважаючи, що останній у добровільному порядку відновить порушене право позивача.

11.07.2022 у судовому засіданні представник відповідачів та третьої особи ЖПК ЦУ СБУ Денисюк Н.І. позов не визнала з підстав, зазначених у відзиві, поясненні третьої особи та заяві про застосування строку позовної давності, та просила у позові відмовити повністю. Пояснила, що для поновлення позивача на квартирному обліку має бути скасоване відповідне рішення від 10.01.2003, а позивач дане рішення не оскаржував. Вважає, що правомірність зняття позивача з квартирного обліку в УСБУ в Тернопільській області встановлена ще ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 15.11.2011. Зазначила, що нормативно-правові акти, на які посилається позивач, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки прийняті вже після виникнення цих правовідносин. Указала, що для реалізації своїх житлових прав позивач мав також можливість перебувати на квартирному обліку і за місцем проживання, однак таким своїм правом не скористався. При цьому після переведення позивача до УСБУ в Кіровоградській області, яке є окремою від УСБУ в Тернопільській області юридичною особою, позивач мав стати на квартирний облік саме у м. Кіровоград, чого також не зробив. Пояснила, що пенсійна справа позивача може перебувати у м. Тернополі за заявою позивача, а відтак і усі пенсійні документи могли видаватися позивачеві саме УСБУ в Тернопільській області. Однак це не спростовує факт виходу позивача у відставку саме з УСБУ в Кіровоградській області. Також вважає, що є усі підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності.

У судове засідання 11.07.2022 представник позивача адвокат Олексієнко О.І., належним чином повідомлена про дату, час та місце цього засідання, не з`явилась без повідомлення про причини неявки. Позивач висловив думку про можливість розгляду справи без участі його представника.

У судове засідання 11.07.2022 представник третьої особи ЖПК УСБУ в Кіровоградській області, належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився без повідомлення про причини неявки.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про відмову у позові з таких підстав.

Частина 1 ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами, є правовідносинами, пов`язаними з реалізацією позивачем як військовослужбовцем права на житло, та регулюються відповідними законами та нормативно-правовими актами в редакції станом не пізніше, ніж 10.01.2003, коли на спільному засіданні адміністрації УСБУ в Тернопільській області та ЖПК УСБУ в Тернопільській області позивач був виключений зі списків квартирного обліку як військовослужбовець.

Стаття 47 Конституції України гарантує, що кожен має право на житло.

Стаття 31 ЖК УРСР визначає, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Статтею 34 ЖК УРСР визначено підстави визнання громадян такими, що потребують поліпшення житлових умов, а також зазначено, що такі громадяни беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду.

Облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання (ч. 1 ст. 37 ЖК УРСР).

Відповідно до ст. 39 ЖК УРСР громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов: 1) за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті; 2) за місцем роботи - спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. Таке рішення затверджується виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Аналогічні положення містяться і в Правилах обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою ради Міністрів УРСР і Укрпрофради № 470 від 11.12.1984 (далі за текстом - Правила).

Порядок забезпечення жилими приміщеннями осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокої служби та військової служби за контрактом, військовослужбовців-жінок та працівників (не військовослужбовців) Збройних Сил України встановлений Положенням про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 03.02.1995 № 20 (далі за текстом - Положення).

При цьому під час вирішення даного спору суд вважає хибним посилання позивача на Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщення, затверджений постановою КМУ № 1081 від 03.08.2006, та Інструкцію про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затверджену наказом СБУ № 792 від 06.11.2007, оскільки дані нормативно-правові акти прийняті вже після зняття позивача з квартирного обліку та не могли регулювати спірні правовідносини на момент їх виникнення.

Так, абз. 2, 3 п. 1 розділу І Положення визначають, що військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються житлом за місцем служби за рахунок житлових фондів Міністерства оборони України. У населених пунктах, де не ведеться власне будівництво військовими формуваннями, військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються житлом за рахунок житлового фонду виконавчих комітетів Рад народних депутатів нарівні з іншими громадянами.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про Службу безпеки України» військовослужбовці СБУ користуються політичними, соціально-економічними та особистими правами і свободами, а також пільгами відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 25.03.1992 до 29.12.2005 проходив військову службу в органах Служби безпеки України. Зокрема, у періоди з 01.05.1993 до 13.11.1996 та з 11.04.2000 до 02.01.2003 позивач проходив військову службу в УСБУ в Тернопільській області.

Наказом начальника УСБУ в Тернопільській області № 1-ос від 02.01.2003 ОСОБА_1 на підставі розпорядження Голови СБУ від 18.11.2002 відкомандировано в розпорядження начальника УСБУ в Кіровоградській області.

Наказом СБУ № 2306-ос від 21.12.2005 позивач звільнений із кадрів СБУ в запас відповідно до пп. «а» п. 65, пп. «в» п. 67 (у зв`язку із скороченням штатів) Положення про проходження військової служби за контрактом та кадрової військової служби у СБУ. Наказом УСБУ в Кіровоградській області № 127-ос від 29.12.2005 ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу.

Такі обставини підтверджуються змістом архівної довідки № 59/24-2-2022 від 09.02.2022 (а.с. 91) та копіями посвідчень серії НОМЕР_1 від 31.01.2006 та серії НОМЕР_2 від 31.01.2006, виданих на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 8).

Відтак позивач у період з 25.03.1992 до 29.12.2005 був військовослужбовцем Служби безпеки України та на нього розповсюджувалися соціально-економічні гарантії, у тому числі і щодо права на житло, визначені для військовослужбовців Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Положенням.

Так, 02.07.2002 на спільному засіданні адміністрації Управління та ЖПК УСБУ в Тернопільській області вирішено привести рішення ЖПК стосовно співробітника Управління ОСОБА_1 у відповідність із чинним законодавством, тобто взяти на облік у пільгову чергу з моменту розгляду рапорту про включення у списки на отримання житла - тобто з 30.11.2000. Інші рішення Управління від 30.11.2000 про взяття на облік з 28.01.1994 і від 17.12.2001 про перенесення у черзі на отримання житла у зв`язку із погіршенням житлових умов - скасувати. Указане підтверджується копією витягу з протоколу № 6 від 02.07.2002 (а.с. 11).

При цьому суд в межах розгляду цієї справи не встановлює наявність чи відсутність підстав для взяття ОСОБА_1 на пільговий облік як особи, що потребує покращення житлових умов, а законність протоколу № 6 від 02.07.2002 була предметом перевірки під час розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до УСБУ в Тернопільській області про відновлення права на житло (справа № 2-5532/11). Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у рішенні від 28.09.2011 (а.с. 84) та Апеляційний суд Тернопільської області в ухвалі від 15.11.2011 (а.с. 85-87) дійшли висновку про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_1 в пільговій черзі на квартирному обліку з 28.01.1994 та про законність перебування позивача на такому обліку з 30.11.2000.

Відтак суд встановив, що починаючи з 30.11.2000 ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем Служби безпеки України, перебував на пільговому обліку за місцем роботи в УСБУ в Тернопільській області як особа, яка потребує поліпшення житлових умов.

Так, ст. 40 ЖК УРСР та п. 26 Правил передбачено підстави зняття громадян з квартирного обліку, а саме у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, ЖК УРСР, п. 29 цих Правил та іншими актами законодавства УРСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.

Відтак у разі перебування особи на квартирному обліку за місцем роботи та у разі припинення трудових відносин особи з підприємством, установою, організацією, указане є самостійною підставою для зняття особи з квартирного обліку.

При цьому п. 13 розділу 2 Положення передбачає, що військовослужбовці перебувають на квартирному обліку у військовій частині та квартирно-експлуатаційної частини (КЕЧ) району до отримання жилого приміщення, за винятком, зокрема переміщення військовослужбовця до нового місця служби у інший населений пункт.

Військовослужбовці, які перебувають на квартирному обліку, при переміщенні по службі, пов`язаному з переїздом до іншого гарнізону, приймаються на квартирний облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень.

Перебування військовослужбовця на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, підтверджується довідкою, виданою відповідною КЕЧ району та командиром військової частини (п. 11 розділу 2 Положення).

При цьому за змістом п. 12 розділу 2 Положення військовослужбовці, які приймаються на квартирний облік на пільгових засадах або користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, зазначають про це у рапорті з додаванням до нього відповідних документів.

Аналогічні положення щодо зняття особи з квартирного обліку у зв`язку з припиненням трудових відносин з підприємством, установою, організацією та переїздом на роботу в іншу місцевість містяться і в п. 30 Правил.

Системний аналіз указаних положень свідчить, що у разі переїзду військовослужбовця на нове місце служби в інший населений пункт військовослужбовець знімається з квартирного обліку на місці попередньої служби, отримує відповідну довідку про підтвердження перебування на цьому обліку та на новому місці служби подає відповідний рапорт і приймається на квартирний облік з того ж часу і на тих же умовах, що й за попереднім місцем служби. Подання військовослужбовцем рапорту про зняття з квартирного обліку при цьому не передбачено.

Указане свідчить про необхідність вчинення військовослужбовцем активних дій, спрямованих на підтвердження його бажання реалізувати право на житло і за новим місцем служби.

Приймаючи до уваги зміст ч. 2 ст. 27 Закону України «Про Службу безпеки України», такі вимоги розповсюджуються і на військовослужбовців Служби безпеки України.

Як встановив суд вище, позивач наказом начальника УСБУ в Тернопільській області № 1-ос від 02.01.2003 на підставі розпорядження Голови СБУ від 18.11.2002 був відкомандирований в розпорядження начальника УСБУ в Кіровоградській області, де проходив службу до звільнення в запас та виключення зі списків особового складу, які мали місце 21.12.2005 та 29.12.2005 відповідно.

10.01.2003 ОСОБА_1 , який перебував у пільговій черзі на квартирному обліку з 30.11.2000, виключений зі списків квартирного обліку УСБУ в Тернопільській області у зв`язку з переведенням для подальшого проходження військової служби у підрозділи СБУ, які знаходяться поза межами м. Тернополя. Указане підтверджується копією витягу з протоколу № 1 від 10.01.2003 спільного засідання адміністрації Управління та ЖПК УСБУ в Тернопільській області (а.с. 12).

При цьому згідно з копією довідки УСБУ в Кіровоградській області № ЮК/35 від січня 2007 року ОСОБА_1 в період проходження військової служби в УСБУ в Кіровоградській області (з 02.01.2003 до 29.12.2005) на квартирному обліку не перебував, житлом не забезпечувався (а.с. 13).

У судовому засіданні позивач не заперечував, що жодних дій, пов`язаних з постановленням його на квартирний облік за місцем служби в УСБУ у Кіровоградській області, позивач не вчиняв.

Встановити інші обставини щодо зняття ОСОБА_1 10.01.2003 з квартирного обліку в УСБУ в Тернопільській області не виявляється можливим, оскільки справа квартирного обліку ОСОБА_1 була знищена відповідно до п. 24 Правил по завершенню 5-річного строку після зняття особи з квартирного обліку, а протоколи засідань ЖПК УСБУ в Тернопільській області за період 1996-2003 років та акти знищення справ квартирного обліку знищені у зв`язку з подіями, що мали місце 18-19 лютого 2014 року. Указане підтверджується довідкою від 08.04.2022 (а.с. 95).

Відтак суд вважає доведеними ті обставини, що у зв`язку із переведенням на військову службу в інший підрозділ СБУ та переїздом в іншу місцевість ОСОБА_1 10.01.2003 був знятий з квартирного обліку в УСБУ в Тернопільській області та на квартирний облік в УСБУ в Кіровоградській області не став.

Рішення спільного засідання адміністрації Управління та ЖПК УСБУ в Тернопільській області від 10.01.2003 позивач у визначеному законом порядку не оскаржував. Факт переїзду ОСОБА_1 в іншу місцевість також встановлений і ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 15.11.2011, в якій зазначено, що згідно з відмітками у паспорті позивача останній був прописаний в м. Тернополі з 30.11.2000 до 30.12.2002 (знятий з реєстраційного обліку 06.05.2003) та знову зареєструвався у м. Тернополі з 23.02.2006.

Щодо правомірності оскаржуваного рішення суд зазначає таке.

13.01.2022 позивач звернувся до голови ЖПК УСБУ в Тернопільській області Гуляка Р.І. з заявою про поновлення на квартирному обліку в УСБУ в Тернопільській області з 30.11.2000 відповідно до витягу з протоколу № 6 спільного зсідання адміністрації та ЖПК УСБУ в Тернопільській області від 02.07.2002 (а.с. 24).

Порядок організації забезпечення та надання житлових приміщень військовослужбовцям - особам офіцерського (у тому числі тим, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Служби безпеки України, а також особам, звільненим з військової служби в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у СБ України після звільнення та членам їх сімей, уключаючи членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли, пропали безвісти під час проходження військової служби, які перебувають на обліку осіб та потребують поліпшення житлових умов, визначає Інструкція про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затверджена наказом СБУ № 792 від 06.11.2007 (далі за текстом - Інструкція).

Усі питання, пов`язані із забезпеченням житлом співробітників, вирішуються за місцем перебування їх на обліку як осіб, що потребують поліпшення житлових умов, відповідною житлово-побутовою комісією Центрального управління, органу закладу чи установи СБ України. Рапорти та заяви співробітників, осіб, звільнених із військової служби, членів їх сімей підлягають розгляду на засіданні житлово-побутової комісії у строк не більше одного місяця від дня їх надходження (п. 3.1 Інструкції).

Відповідно до вказаних положень 10.02.2022 на спільному засіданні адміністрації Управління та ЖПК УСБУ в Тернопільській області розглянуто звернення позивача від 13.01.2022 про поновлення на квартирному обліку та у зв`язку з відсутністю підстав для розгляду даного питання вирішено рекомендувати начальнику Управління надати ОСОБА_1 відповідь з відповідними роз`ясненнями. Указане підтверджується витягом з протоколу № 1 від 10.02.2022 (а.с. 88-90). Копія витягу двічі надсилалась позивачеві, що вбачається з копій супровідних листів від 10.02.2022 та від 08.04.2022 (а.с. 92, 93).

На виконання рішення адміністрації Управління та ЖПК УСБУ в Тернопільській області начальник Управління листом від 10.02.2022 надав позивачеві відповідь на заяву від 13.01.2022 (а.с. 25).

Указане спростовує доводи позивача про неправомірність такої відмови відповідача, оформленої у виді листа начальника Управління, оскільки, як установив суд, сама відмова мала місце на спільному засіданні адміністрації Управління та ЖПК УСБУ в Тернопільській області, оформлена протоколом № 1 від 10.02.2022 та позивачем не оскаржувалась.

Так само необґрунтованою є й вимога позивача про необхідність зобов`язання УСБУ в Тернопільській області в особі ЖПК розглянути заяву позивача від 13.01.2022, оскільки суд встановив, що протоколом № 1 від 10.02.2022 рішення щодо цієї заяви вже прийняте.

Щодо інших доводів учасників справи, то згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04). Відтак суд вважає, що надав відповідь на усі поставлені сторонами питання та навів оцінку усім основним доводам, якими останні обґрунтовували позовні вимоги та заперечення проти них.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов не є обґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Щодо застосування наслідків спливу позовної давності суд зазначає таке.

Так, правила застосування таких наслідків містяться у ст. 267 ЦК України та визначають, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При цьому, виходячи з вимог ст. 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосовувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Отже, оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача та відмову у задоволенні позову, суд не вбачає підстав для застосування наслідків спливу позовної давності.

Щодо юрисдикції даного спору суд вважає за необхідне зазначити таке.

Даний спір пов`язаний з реалізацією позивача як військовослужбовця державної гарантії отримання житла та пов`язаний із захистом житлових прав позивача, а тому, здійснюючи розгляд цієї справи, суд вважав, що такий спір не є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Вступна та резолютивна частини рішення суду у цій справі були оголошені 11.07.2022.

Разом з тим у постанові від 08.06.2022, прийнятій у справі № 362/643/21, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для забезпечення єдності судової практики щодо визначення юрисдикції суду з розгляду спорів з приводу проходження військової служби, а саме щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку щодо розгляду таких спорів за правилами цивільного судочинства.

Повний текст цієї постанови у відкритому доступі у Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднено 21.07.2022, тобто під час виготовлення повного тексту рішення суду у цій справі.

При цьому суддями Великої Палати Верховного Суду Ткачуком О.С. та Власовою Ю.Л. у справі № 362/643/21 висловлено окрему думку, у якій зазначено, що виснуючи про забезпечення єдності судової практики, Велика Палата Верховного Суду навпаки ухвалила рішення, яке суперечить тривалій судовій практиці. Такий підхід постійно діючого колегіального органу Верховного Суду до розгляду судових справ призводить до порушення законних очікувань осіб, які звертаються за судовим захистом, не відповідає вимогам передбачуваності, суперечить верховенству права та принципу правової визначеності й ефективному захисту прав людини. Розбалансування судової практики призводить також до збільшення навантаження на судову систему, строків розгляду справ, витрат часу та матеріальних ресурсів сторін та судів, впливає на стан правопорядку в державі, рівень довіри до судової влади.

Відтак оскільки відступ від застосування норм права був здійснений Великою Палатою Верховного Суду вже під час розгляду цієї справи у порядку цивільного судочинства, а повний текст постанови від 08.06.2022 був оприлюднений вже після прийняття цього рішення, приймаючи до уваги тривалий розгляд даної цивільної справи, суд вважає, що закриття провадження у цій справі призвело б до невиправданого порушення принципу розумних строків розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією ID 6622-7472-1282-3893 від 16.02.2022 (а.с. 26). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір слід покласти на позивача.

Керуючись ст. 31, 34, 37, 39, 40 ЖК УРСР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), ч. 2 ст. 27 Закону України «Про Службу безпеки України» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), ст. 261, 267 ЦК України, ст. 4, 76-82, 89, 133 ч. 1, 141 ч. 1, 259, 263-265, 273, 354 України, суд

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до Управління Служби Безпеки України в Тернопільській області, житлово-побутової комісії Управління Служби Безпеки України в Тернопільській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, житлово-побутова комісія Центрального управління Служби Безпеки України, житлово-побутова комісія Управління Служби Безпеки України в Кіровоградській області про визнання протиправною відмови у поновленні на квартирному обліку та зобов`язання поновити на квартирному обліку відмовити.

Судові витрати у виді судового збору у сумі 992 (дев`ятсот дев`яності дві) гривні 40 (сорок) копійок покласти на ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Управління Служби Безпеки України в Тернопільській області, місцезнаходження: проспект С.Бандери, буд. 21, м. Тернопіль; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 20001705.

Відповідач: житлово-побутова комісія Управління Служби Безпеки України в Тернопільській області, місцезнаходження: проспект С.Бандери, буд. 21, м. Тернопіль.

Третя особа: житлово-побутова комісія Центрального управління Служби Безпеки України, місцезнаходження: вул. Володимирська, буд. 33, м. Київ.

Третя особа: житлово-побутова комісія Управління Служби Безпеки України в Кіровоградській області, місцезнаходження: вул. Дворцова, буд. 9, м. Кропивницький.

CуддяІ. В. Марциновська

Повне рішення суду складене 21.07.2022.