ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1390/22 Справа № 199/80/21 Категорія 47 Суддя у 1-й інстанції - РУДЕНКО В. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В,

при секретарі - Панасенко С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргоюОСОБА_1

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 жовтня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Дніпровської міської ради про визнання недійсним рішення та скасування державної реєстрації права власності, треті особи: приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Євчук Ірина Леонідівна, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 листопада 2012 року реєстровий №2-2591 вона є власником 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 . Власником іншої 1/2 частини домоволодіння є ОСОБА_1 .

Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці, виділеній на підставі рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної Ради депутатів трудящих м. Дніпропетровська від 22 січня 1999 року № 8/5 та 373/2 від 24 травня 1991 року ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Земельна ділянка ані спадкодавцем, ані позивачем не приватизована.

Після оформлення спадкових прав на будинок, ОСОБА_1 без її згоди та без відома відокремила частину успадкованого домоволодіння.

У квітні 2019 року їй стало відомо, що ОСОБА_1 було змінено адресу спадкового будинку та оформлено право власності на незаконно відокремлену частину будинку та земельної ділянки в цілому на своє ім`я.

Так, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , державний реєстратор: приватний нотаріус Євчук І.Л., Дніпровський міський нотаріальний круг, Дніпропетровська область.

Підставою виникнення права власності зазначено: розпорядження про присвоєння адреси видане Дніпропетровським міським головою від 29 грудня 2012 року № 854-р; акт від 02 червня 2016 року, виданий інженером з інвентаризації нерухомого майна ФОП ОСОБА_4 ; технічний паспорт, виданий інженером з інвентаризації нерухомого майна ФОП ОСОБА_4 ; рішення про виділення земельної ділянки ОСОБА_3 та присвоєння адреси будинку, видане виконкомом Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська № 373/2 від 24 травня 1991 року.

Зазначає, що відповідно до листів Департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради, Департаменту по роботі з активами Головного архітектурно-планувального управління Дніпровської міської ради жодному об`єкту нерухомого майна на території міста адреса АДРЕСА_2 не присвоювалася, розпорядження міського голови від 29 грудня 2012 року за № 854-р «Про присвоєння адреси житловому будинку адресою - АДРЕСА_2 » не видавалося.

Таким чином, ОСОБА_1 взагалі не зверталася до Дніпровської міської ради із заявою про присвоєння у зв`язку з виділенням частки будинку чи зміну адреси будинку АДРЕСА_2 .

Позивач вказує, що внаслідок незаконних дій ОСОБА_1 на підставі розпорядження міського голови від 29 грудня 2012 року за № 854-р «Про присвоєння адреси житловому будинку адресою - АДРЕСА_2 », домоволодіння АДРЕСА_2 , яке в рівних частинах належить їй та ОСОБА_1 розділено шахрайським шляхом на 2 об`єкти нерухомого майна: домоволодіння АДРЕСА_2 б власником якого значиться ОСОБА_1 та домоволодіння АДРЕСА_2 .

На підставі зазначеної в заяві міського голови Філатова Б.А. інформації щодо розпорядження міського голови від 29 грудня 2012 року за № 854-р в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження за №000236.

Вважає, що рішення Дніпровської міської ради № 346/31 від 25 квітня 2018 року про передачу у власність громадянці ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :01:380:0153 є недійсним, оскільки є похідним від розпорядження Дніпропетровського міського голови № 854-р від 29 грудня 2012 року «Про присвоєння адреси житловому будинку по АДРЕСА_3 , яке ним не видавалося.

З урахуванням викладеного, просила суд визнати недійсним рішення Дніпропетровської міської ради № 346/31 від 25 квітня 2018 року про передачу у власність громадянці ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1 га розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 10100000:01:380:0153, скасувати державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна - житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 18427452 та державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна земельну ділянку площею 0,1 га розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :01:380:0153, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, номер запису про право власності: 26447434.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Скасовано державну реєстрацію права власності на домоволодіння АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 , проведену на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Євчук І.Л. (індексний номер рішення 33296359 від 30 грудня 2016 року, номер запису про право власності 18427452), та припинено речові права ОСОБА_1 на вказаний об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Визнано недійсним рішення Дніпровської міської ради №346/31 від 25 квітня 2018 року про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1 га, розташованої по АДРЕСА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :01:380:0153.

Скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :01:380:0153, що розташована по АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 , проведену на підставі рішення державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Сакалюка С.Г. (індексний номер рішення 41420164 від 04 червня 2018 року, номер запису про право власності 26447434), та припинено речові права ОСОБА_1 на вказаний об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що розпорядження про присвоєння адреси видане Дніпропетровським міським головою від 29 грудня 2012 року № 854-р; акт від 02 червня 2016 року, виданий інженером з інвентаризації нерухомого майна ФОП ОСОБА_4 , технічний паспорт, виданий інженером з інвентаризації нерухомого майна ФОП ОСОБА_4 , рішення про виділення земельної ділянки ОСОБА_3 та присвоєння адреси будинку, видане виконкомом Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська № 373/2 від 24 травня 1991 року не є достатньою підставою набуття права власності на нерухоме майно та відповідно правовою підставою для реєстрації речових прав на нерухоме майно за відповідачем, оскільки будь-яких правочинів щодо поділу нерухомого майна в установленому законом порядку сторони не укладали. Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 незаконно набуто право власності на будинок АДРЕСА_2 .

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом неповно з`ясовано фактичні обставини справи, які суд першої інстанції вважав встановленими. Вважає, що своїми діями вона не порушила прав позивача, оскільки всі дії з нею узгоджувались. Зазначає, що після смерті батька вона з позивачем домовились, що перший поверх будинку буде належати позивачу, а другий їй. Щоб закріпити домовленість вони звернулись до ОСОБА_5 для здійснення технічної інвентаризації і виготовлення технічного паспорту на житловий будинок. Через тривалий час, вона підписала якість документи у ОСОБА_4 , позивач повідомила її, що на частину будинку вже є адреса і треба тільки підписати документи у ФОП ОСОБА_4 21 грудня 2017 відповідач звернулась до міської ради, яка 25 квітня 2018 року прийняла рішення № 346/31 на підставі якого їй було передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,1 га.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому просила залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 17 листопада 2012 року зареєстрованого в реєстрі за № 2-2591 ОСОБА_2 є власником 1/2 частини домоволодіння АДРЕСА_1 .

Власником іншої 1/2 частини домоволодіння є ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 17 листопада 2012 року зареєстрованого в реєстрі за № 2-2589.

Домоволодіння розташоване на земельній ділянці, виділеній на підставі рішень виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради «депутатів трудящих м. Дніпропетровська від 22 січня 1999 року № 8/5 та 373/2 від 24 травня 1991 року ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, за ОСОБА_1 була проведена державна реєстрація права власності на домоволодіння АДРЕСА_2 на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Євчук І.Л. (індексний номер рішення 33296359 від 30 грудня 2016 року, номер запису про право власності 18427452).

Рішенням міської ради від 25 квітня 2018 року за № 346/31 було передано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку по АДРЕСА_3 , загальною площею 0,1000 га з кадастровим номером :01:380:0153 по фактичному розміщенню індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд. Зазначене рішення будо прийняте на підставі клопотання ОСОБА_1 від 21 грудня 2017 року за вх. 36/7259 та враховуючи технічні матеріали та документи, що підтверджували розмір земельної ділянки.

Державна реєстрація права власності на зазначену вище земельну ділянку за ОСОБА_1 проведена на підставі рішення державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Сакалюка С.Г.(індексний номер рішення 41420164 від 04 червня 2018 року, номер запису про право власності 26447434).

Встановлено, що підставою виникнення права власності ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_2 було розпорядження про присвоєння адреси, видане Дніпропетровським міським головою від 29 грудня 2012 року № 854-р; акт від 02 червня 2016 року, виданий інженером з інвентаризації нерухомого майна ФОП ОСОБА_4 ; технічний паспорт, виданий інженером з інвентаризації нерухомого майна ФОП ОСОБА_4 ; рішення про виділення земельної ділянки ОСОБА_3 та присвоєння адреси будинку, видане виконкомом Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська № 373/2 від 24 травня 1991 року.

Однк, відповідно до листів Департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради, Департаменту по роботі з активами Головного архітектурно-планувального управління Дніпровської міської ради жодному об`єкту нерухомого майна на території міста адреса АДРЕСА_2 не присвоювалася, розпорядження міського голови від 29 грудня 2012 року за № 854-р «Про присвоєння адреси житловому будинку адресою - АДРЕСА_2 », не видавалося.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності, згідно ст. 328 ч.1 ЦК України, набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.2 ст. 328 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частиною 1 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша зацікавлена особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійним (оспорюваний правочин).

За змістом статті 120 ЗК України (у редакції, чинній на час прийняття рішення Дніпровською міською радою) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до положень ст.ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Встановивши, що розпорядження міського голови від 29 грудня 2012 року № 854-р «Про присвоєння адреси житловому будинку адресою - АДРЕСА_2 » не видавалося, будь-яких правочинів щодо поділу нерухомого майна в установленому законом порядку сторони не укладали, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про незаконність набуття права власності на будинок АДРЕСА_2 .

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про узгодження дій відповідача з позивачем щодо оформлення права власності на спірні нерухомі об`єкти, оскільки такі доводи не знайшли відповідного підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і дав їм належну оцінку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова