Справа № 454/1999/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2022 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, судових витрат -,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 3962 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 100000 грн. моральної шкоди заподіяної злочином та стягнути судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач після 30 річної підземної роботи на теперішній шахті «Надія», де отримав професійне захворювання та з 1991 року став інвалідом 3-ї групи та за яку неодноразово був нагороджений різними грамотами та подяками за сумлінну шахтарську працю, має ряд інших захворювань, про що вбачається із виписки із його медичної картки, копію якої додає.

Проживає позивач у АДРЕСА_1 у 2-х кімнатній квартирі. Квартира знаходиться на 2-му поверсі. Всі вікна їхнього квартири виходять на протилежну сторону від входу в під`їзд, яких у будинку загалом 3, а його - середній.

В квартирі проживав та проживає тільки з своєю дружиною ОСОБА_3 , якій зараз повних 78 років (тяжко хвора), та яка також є інвалідом 3-ї групи від професійного захворювання отриманого на виробництві, і в останній час більше знаходиться на стаціонарному лікуванні, у зв`язку з чим мусить про неї дбати.

До будинку відноситься прибудинкова територія, вздовж будинку майже 75 метрів і поперек нього біля 37 метрів.

16 років тому, на прибудинковій території, навпроти вікон своєї квартири позивач висадив дерева в більшості фруктові. Постійно доглядає за ними, підливає. У такий спосіб покращує благоустрій будинку. Всі цим були задоволені.

14 серпня 2017р. біля 18- ї години прийшовши з гаража, позивач сидів на лавочці з своєю сусідкою та дружиною.

В цей час він помітив, що за ними слідкує з далека малолітній ОСОБА_4 , який разом з іншими дітьми неодноразово впритул до його вікон, та між деревами, які він висадив, грали футбол, при цьому голосно викрикуючи, хоч він їх постійно просив цього не робити, оскільки є людиною похилого віку і цей шум йому дуже заважає, а тим більше, що за кілька метрів є футбольне поле. Крім того ОСОБА_4 разом з іншими дітьми у різні способи дошкуляли йому, роблячи різні пакості.

Буквально через 5 хвилин він побачив, як до їхнього під`їзду йде відповідач у цій справі ОСОБА_2 , його дружина з каляскою та малий ОСОБА_5 , та, як тепер стало відомо ОСОБА_6 , який є швагром ОСОБА_7 , і які разом займаються перевезеннями в Італію пасажирів і посилок.

Підійшовши до них на відстань близько 2-х метрів, ОСОБА_2 кинувся до позивач та викрутив йому руки з криком, що поламає їх, і позивач не встигнувши нічого сказати, отримав удар кулаком в голову від ОСОБА_8 від якого він впав на асфальт і почав втрачати свідомість. Уривками став чути крики своєї жінки, щоб він швидко ставав, бо його б`ють.

Опираючись на металічну огорожу та ставши на коліна, позивач хотів піднятися, але ОСОБА_2 ще раз вдарив його кулаком в голову від якого він відлетів на клумбу і від якого не міг встати. Тоді ОСОБА_2 взяв його руками за сорочку і припіднявши іншою рукою наніс позивачу черговий удар кулаком в голову від якого він знову впав на землю. Жінка позивача намагалась його підняти але не могла цього зробити, а тим більше, що це почав робити сам ОСОБА_2 для того щоб знову його вдарити, але цього йому не дала зробити дружина.

В цей час сусідка намагалася викликати по телефону поліцію, яка так і не приїхала і позивач пішов з дружиною у лікарню, де йому надали медичну допомогу і звідки знову повідомили в поліцію про його побиття.

У зв`язку з його побиттям, по названому факту СВ Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001365 за результатами якого 27.12.2017р. було складено обвинувальний акт по обвинуваченні ОСОБА_7 у скоєнні відносно позивача кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК, тобто в спричиненні йому умисному легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та який було скероване для розгляду у Червоноградський міський суд в якому і розглядалася справа № 459/110/18 по обвинуваченні ОСОБА_7 у скоєнні цього кримінального правопорушення.

Згідно цього обвинувального акту, досудовим розслідуванням було встановлено, що ОСОБА_2 14.08.2017р. близько 18 год., біля дому позивача, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, вчинив словесний конфлікт зі позивачем, в ході якого, з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень наніс йому численні удари руками та ногами в область тулуба та обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, яка проявилась струсом головного мозку, крововиливів у лівій навколо очній ділянці з переходом на чоло зліва, в завушній ділянці, на лівому передпліччі, двох на правому плечі, саден в ділянці правого передпліччя, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Від отриманих тілесних ушкоджень позивач був змушений проходити не одноразово лікування.

Вина відповідача ОСОБА_9 у вчинені відносно нього у вчиненні вказаних протиправних, кримінально-караних діянь передбачених ч.2 ст. 126 КК, що заподіяло йому майнову і моральну шкоду, об`єктивно доведена матеріалами і досудового розслідування зібраним в рамках кримінального провадження № 0001365 від 15.08.2017р. та матеріалами кримінальної справи № 459/110/18 по обвинуваченні ОСОБА_9 у скоєнні відносно позивача ним кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 126 КК, які просить витребувати з цих установ для розгляду цієї справи.

Ухвалою судді Сокальського районного суду Львівської області від 10.06.2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

08.09.2021 року представник відповідача подав до суду відзив, у якому зазначив, що позивачем не було долучено доказів понесених ним витрат на лікування та придбання медикаментів в розмірі 3962,00 грн. Що стосується лікування Позивача в період з 29.05.2018р. по 07.06.2018 р в Радехівський ЦРЛ, то згідно виписки №2149 вбачається, що Позивач у вказаний період лікувався з діагнозом деформуючий сколіоз хребта, радикулопатія та інших супутніх захворювань (виписка заповнена від руки нерозбірливим почерком). Дані захворювання відносяться до професійних захворювань, набутих Позивачем в період його роботи на шахті. Позивач є інвалідом 3 групи по професійному захворюванні ( посвідчення№ НОМЕР_1 ). Жодного відношення пов`язаного із заподіянням шкоди здоров`ю ОСОБА_9 не має. Що більше із даної виписки не зрозуміло яке лікування призначалось Позивачеві, і чи таке надавалось йому за рахунок лікувального закладу чи ліки придбавались за власний кошт.

Також, неналежним та недопустимим доказом є долучена копія висновку комп`ютерної томографії поперекового відділу хребта від 22.05.2018 р., оскільки така проводилась з приводу лікування за наслідками професійного захворювання (сколіоз, радикулопатія) . Травм хребта за наслідком подій від 14.08.2017р. у Позивача виявлено не було.

Також, недопустимим є доказ : результат УЗД дослідження від 06.05.2018р., оскільки такі стосувались досліджень печінки та жовчного міхура. Як вбачається із долучених виписко з історії хвороби Позивача, останній хворіє на гепатит, а дане захворювання не перебуває в причинно наслідком зв`язку із заподіянням Позивачу шкоди внаслідок кримінального правопорушення.

Щодо відшкодування моральної шкоди, важають, що позов в цій частині є безпідставним та необгрунтованим.

Презумпція наявності моральної шкоди законодавством не передбачена. Наявність моральної шкоди не визнана прямим наслідком кожної протиправної поведінки. А така презумпція має визначатися лише законом. Тому діє ст. 81 ЦПК України про загальний розподіл тягаря доказування.

Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу в підтвердження як наявності моральних та фізичних страждань, а також обгрунтуванню заявленого розміру відшкодування такої, а саме як був проведений обрахунок заявленої моральної шкоди.

Отже, право на відшкодування моральної шкоди за нормами чинного законодавства не є матеріальною гарантією, оскільки жоден закон не встановлює імперативний обов`язок компенсації. Зазначене право на відшкодування це процесуальна вимога надати можливість довести наявність шкоди, визначити її розмір та отримати через судовий розгляд цього питання відповідну компенсацію.

Представник відповідача в судовому засіданні просить в позові відмовити, підтримавши доводи, наведені у відзиві.

Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав.

-Як встановив суд, 27.12.2017р. було складено обвинувальний акт по обвинуваченні ОСОБА_7 у скоєнні відносно позивача кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК.

Відповідно до Ухвали Червоноградського міського суду від 14.01.2021 року вбачається, що клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності було задоволено.

Зокремв було звільнено ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за № 0001365 від 15.08.2017 року відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальні проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України було закрити у зв`язку із звільненням його від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КІІК України..

Згідно з ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За змістом ч. 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, відповідно до змісту наведених норм підставою виникнення зобов`язання про компенсацію збитків та моральної шкоди є заподіяння збитків та завдання моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.

Частиною 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що у спірному випадку наявні правові підстави для відшкодування ОСОБА_9 шкоди ОСОБА_1 , заподіяної кримінальним правопорушенням.

Також суд вважає очевидним те, що було наявне умисне заподіяння позивачеві тілесних ушкоджень відповідачем (рана в ділянці підборіддя, що спричинило короткочасний розлад здоров`я) та умови за яких такі тілесні ушкодження були заподіяні.

Також, як описано вище, відповідач та його представник не заперечили вказаних фактів, зокрема, факту заподіяння позивачеві моральної шкоди, однак заперечують визнаний позивачем грошовий розмір такої, зазначаючи, що, на їх переконання, обґрунтованим є розмір моральної шкоди в сумі 5000 грн.

Щодо вказаних обставин та доводів учасників справи суд зазначає таке.

Відповідно до норм ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), та з урахуванням інших обставин справи. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Отже, законом установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та тривалість заподіяних позивачу моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості та зазначає таке.

Так, як встановлено в ході судового розгляду, позивач надав належні і достатні докази того, що в результаті отриманих тілесних ушкоджень у нього відбулись вимушені суттєві зміни у життєвих стосунках та надано докази та обґрунтовані доводи на підтвердження розміру моральної шкоди. Також, в матеріалах справи наявні докази того, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_1 потребував додаткового обстеження та/чи лікування, реабілітації тощо ( додані чеки на придбання ліків на лікування) . Позивачем надано суду докази, що внаслідок дій ОСОБА_9 він зазнав моральної шкоди, яка полягала у фізичному болю та стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку про те, що розмір моральної шкоди, який слід стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 , виходячи з наведених вимог закону, характеру дій відповідача, завданих позивачу страждань, заподіяння йому тілесних ушкоджень, дотримуючись принципів розумності, співмірності та справедливості, слід визначити в розмірі 50000 грн, що, на думку суду, буде достатньою компенсацією завданих йому моральних страждань.

Також відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, позивачі від сплати судового збору звільняються.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

На підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, який, відповідно до п. 1.1.2. ч. 2 ст. 4 вказаного Закону становить 1984 грн. 80 коп. Відповідно розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог становить 1984 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 3962 гривні в рахунок відшкодування матеріальної шкоди заподіяної злочином.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 50 000 (п"ятдесят тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в сумі 1984 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Головуючий: О. А. Веремчук