Справа № 450/1571/19 Провадження № 4-с/450/3/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Данилів Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Веремчук О.І.,

в с т а н о в и в :

18.11.2021 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла скарга ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Веремчук О.І. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.10.2021 року, та постанови про арешт майна боржника від 05.10.2021 року. Скаржник просить визнати дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Веремчук О.І. неправомірними, скасувати постанову про арешт майна боржника від 05.10.2021 року.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Логай І.І. не з`явився, подав заяву згідно якої подану скаргу підтримав, просив вимоги скарги задоволити.

Старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Веремчук О.І. у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду скарги.

Вивчивши матеріали скарги та долучені до неї документи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги з наступних підстав.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України таЗаконом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частина 1 статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.06.2021 року суд позовні вимоги ОСОБА_2 задоволив частково. Стягнув солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 : 119923 грн. 71 коп. матеріальної шкоди; 7191 грн. 36 коп. витрат пов`язаних з проведенням експертизи; 195 грн. - за відправлення поштової кореспонденції; 1199 грн. 23 коп. витрат по сплаті судового збору; 20 000 грн. витрат за надання правничої допомоги. Стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 15 000 грн. моральної шкоди та 1 921 грн. судового збору.

Постановою колегії суддів Львівського апеляційного суду від 13 грудня 2021 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.06.2021 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 червня 2021 року в частині часткового задоволення позовних вимог до ОСОБА_1 скасовано та в цій частині ухвалено нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 у повному обсязі, у зв`язку з чим абзаци другий та третій резолютивної частини рішення Пустомитівськогорайонного суду Львівської області від 14 червня 2021 року викладено в наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 119923 (сто девятнадцать тисяч девятисот двадцять три) грн. 71 коп. матеріальної шкоди. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 7191 грн. 36 коп. судових витрат пов`язаних з проведенням експертизи, 195 грн. поштових витрат, 1199 грн. 23 коп. сплаченого судового збору та 20 000 грн. витрат на правничу допомогу». В решті рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 червня 2021 року залишено без змін.

Частинами 1, 2, 3, 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України; судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом ; невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист є виконавчим документом.

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року за № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону № 1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Пунктом 2 частини другої статті 48 Закону № 1404-VIII заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону № 1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом.

Отже, підстав вважати неправомірними дії державного виконавця щодо накладення арешту на майно боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 163729,23 грн. судом не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У свою чергу, ОСОБА_1 , посилаючись у скарзі на неправомірне накладення виконавцем арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунку у банках та відкритих для забезпечення підприємницької діяльності ФОП, не надав суду доказів того, що рахунки є такими, на який законом заборонено накладення арешту.

Так само, боржником не надано доказів того, що банківськими установами, вказані рахунки та кошти на ньому визнані такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення, що у свою чергу було б підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів.

Що стосується порушення державним виконавцем вимог закону при винесенні постанови від 05.10.2021 року, то відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт коштів боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на кошти боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт коштів боржника. Постанова про арешт коштів боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця.

Порядок та підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначені ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, скарга ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Веремчук О.І., задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 260, 261, 353, 354, 447, 450, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

п о с т а н о в и в:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Веремчук О.І., - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15 - денний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області.

СуддяЄ. О. Данилів