Житомирський апеляційний суд
Справа №752/7420/21 Головуючий у 1-й інст. Шульга О. М.
Категорія 68 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №752/7420/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою через представника ОСОБА_3 ,

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 жовтня 2021 року, яке ухвалене під головуванням судді Шульги О.М. у м.Коростені,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_4 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 . Просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 за період із вересня 2020 року по 15 березня 2021 року в розмірі 54 905,35 грн.; з дня звернення з позовом до суду та до повноліття дитини в розмірі 9 000 грн. щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що від шлюбу з ОСОБА_2 народилися: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Неповнолітня дочка ОСОБА_7 проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Починаючи з лютого 2019 року по липень 2020 року відповідач регулярно сплачував щомісяця аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 в розмірі 9 000 грн. У січні 2021 року сплатив аліменти в розмірі 3 000 грн., що за згодою сторін були відображені в розписці, як оплата частини аліментів за серпень 2020 року. В лютому 2021 року через термінал сплатив 3 000 грн, які вона рахувала як погашення боргу з аліментів за серпень 2020 року. Відповідач не надає регулярної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки. На її звернення з проханням сплатити аліменти не реагує.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 жовтня 2021 року позов задоволений частково. Присуджено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 3 000 грн, щомісячно, починаючи з 22 березня 2021 року до досягнення донькою повноліття. Вирішено питання судових витрат.

ОСОБА_2 , не погодившись із рішенням суду першої інстанції, через представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині розміру присуджених на утримання дочки аліментів, скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким присудити стягувати з нього аліменти на утримання дочки в розмірі 1 500 грн., щомісячно, починаючи з 22 березня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційну скаргу аргументує тим, що він ( ОСОБА_2 ) після розлучення не ухилявся від допомоги по утриманню дочки. Проте він не працює та не має стабільного доходу. Мав грошові кошти з продажу квартири, за рахунок яких надавав добровільно матеріальну допомогу на утримання дочки. Наразі він ( ОСОБА_2 ) знаходиться в скрутному матеріальному становищі, безробітній, має мінливі непостійні доходи. В минулому займався підприємницькою діяльністю, але з 2015 року діяльність припинив. Він ( ОСОБА_2 ) не має власного житла та вимушений винаймати житло, що тягне витрати. Визначений судом розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн є для нього непомірно великим.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що відповідач не надав жодного доказу на підтвердження наявності скрутного матеріального становища, що унеможливлює сплату ним 3 000 грн. аліментів щомісячно. Представник відповідача не зазначає, яким чином відповідач заробляє собі на життя та за які кошти харчується, винаймає житло, одягається, утримує автомобіль, відпочиває.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаженій частині, тобто в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 в розмірі 3 000 грн., відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком з 6 до 18 років із 1 січня 2021 року становить 2 395 гривень, з 1 липня 2021 року 2 510 гривень, з 1 грудня 2021 року- 2 618 гривень.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України).

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.14).

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 січня 2019 року у справі №279/5664/18 шлюб між сторонами розірваний. Місце проживання доньки визначено з матір`ю (а.с.16).

Позивач змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені від 26 жовтня 2019 року (а.с.12).

Відповідно до акта від 14 грудня 2020 року, складеного за участю сусідів та майстра ТзОВ «ЕК «Комфорт-Майстер», затвердженого директором ТзОВ «ЕК «Комфорт-Майстер» Клименко О.А., позивач разом з дітьми: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають та оплачують комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18).

Витрати на утримання дітей мають визначатися за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що його матеріальний стан не дозволяє йому сплачувати щомісяця аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 у розмірі 3 000 грн.

Разом з тим, ОСОБА_2 належних доказів на підтвердження свого скрутного матеріального становища не надав.

Так, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Державному центрі зайнятості та має статус безробітної особи.

Окрім того, витяг з Єдиного державного реєстру фізичних осіб-підприємців про припинення ОСОБА_2 підприємницької діяльності в 2015 році беззаперечно не доводить відсутність в нього доходів.

Разом із тим, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» одночасно передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дітей, слід враховувати загальновідомі обставини про щоденну потребу дитини у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку.

При цьому, саме на батьків покладається забезпечення таких умов дітям до досягнення ними віку вісімнадцяти років. Дочка ОСОБА_7 проживає з матір`ю, тобто позивачем, та основний тягар утримання припадає на неї.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що розмір аліментів у даному випадку відповідає найвищим інтересам доньки, яка в силу свого віку ще не здатна самостійно подбати про себе.

Окрім того, відповідач добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання доньки ОСОБА_7 , що підтверджується банківською випискою по картці ОСОБА_1 з ОСОБА_10 , про зарахування коштів від ОСОБА_11 : 09 червня 2020 року в сумі 9 045 грн.; 07 травня 2020 року в сумі 9 045 грн.; 06 квітня 2020 року в сумі 9 045 грн.; 04 листопада 2019 року в сумі 9 045 грн.; 11 жовтня 2019 року в сумі 9 045 грн.; 11 вересня 2019 року в сумі 9 045 грн.; 11 квітня 2019 року в сумі 9 045 грн. (а.с.45-53). Проте наразі матеріальна допомога на утримання доньки з боку батька не є стабільною, що шкодить інтересам дитини, потреби якої належить задовольняти щоденно (на харчування, одяг, проживання, тощо, тобто той мінімум без якого людина обійтися не може). Батьки наразі домовитися не здатні.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на переоцінці доказів, яким правильно надана оцінка судом першої інстанції, як окремо кожному доказу, так і в сукупності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 в розмірі 3 000 грн. щомісячно відповідає інтересам дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Суд визначив адекватний та середній розмір аліментів. Підстав для його зміни немає.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, що склалися між сторонами, повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, надав правильну правову оцінку наданим сторонами доказам і дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову, а тому в силу норм ст.375 ЦПК України рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є, зокрема, справи про стягнення аліментів (п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-382,384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану через представника ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: