Справа № 2/593/281/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2022 р. Бережанський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

за участю представника позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бережани Тернопільської області обєднану цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку,-

В С Т А Н О В И В:

20 квітня 2022 року ОСОБА_3 звернулася в Бережанський районний суд із позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування заявлених позовних вимог послалася на те, що вона з 20 червня 2020 року перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 , а так як вони з відповідачем не підтримують шлюбних відносин та проживають роздільно, а їх малолітній син залишився з нею і перебуває на її утриманні, а крім цього, у їх малолітнього сина діагностовано повну лактозну непереносимість у звязку з чим вона, крім основних витрат на утримання дитини таких як одежа, памперси та іграшки, змушена збезпечувати сину спеціальне харчування дитячими сумішами та іншими продуктами, які не містять лактози, що зумовлює значних матеріальних затрат, а тому враховуючи зазначене, просила її позовні вимоги задоволити та постановити рішення яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх малолітнього сина в твердій грошовій сумі у розмірі по 3000 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, визначеного законодавцем на дитину відповідного віку.

Крім вищевказаних позовних вимог, 20 квітня 2022 року ОСОБА_3 звернулася в Бережанський районний суд із позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення їх дитиною трьохрічного віку.

В поданому позові ОСОБА_3 послалася на те, що вона з часу народження їх сина ОСОБА_6 не має можливості працювати, оскільки здійснює за ним догляд та єдиним її доходом є виплата, яка здійснюється Управлінням соціального захисту щомісячно у розмірі 860 гривень, а так як вказаних коштів для нормального життя є недостатньо, просила задоволити її вимоги та у відповідності до ст. 84 Сімейного Кодексу України постановити рішення, яким стягувати із її чоловіка ОСОБА_4 на її утримання кошти у розмірі по 2 000 гривень щомісячно до досягнення їх сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

1 липня 2022 року ухвалою Бережанського районного суду вказані цивільні справи обєднані в одне провадження.

Відповідач подані позови не визнав, подав суду відзив на позов, у якому зазначив, що він в період з вересня 2021 року по травень 2022 року у добровільному порядку щомісячно переводив на картковий рахунок позивачки на утримання їх сина кошти у розмірі 2000 гривень, а тому доводи позивачки про те, що він у добровільному порядку не допомагає їй матеріально не відповідають дійсності. Просив суд при постановленні рішення врахувати, що він хоч працевлаштований, оскільки працює в ПП Качан-07, однак отримує мінімальну заробітну плату, з якої він також сплачує аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від першого шлюбу у розмірі 50 відстоків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому просив вимоги позивачки про її утримання до досягнення сином трьохрічного віку залишити без задоволення, оскільки він не має матеріальної можливості її утримувати, а позовні вимоги щодо утримання сина ОСОБА_6 задоволити частково та стягувати із нього щомісячно не 3000грн, як зазначено у позові, а у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги, викладені у поданих суду заявах в інтересах позивачки ОСОБА_3 , підтримала, просили їх задоволити в повному обсязі. Просила суд при постановленні рішення врахувати, що внаслідок незадовільного стану здоровя сина ОСОБА_6 , так як у нього діагностовано повну лактозну непереносимість, позивачка змушена дотримуватися спеціального харчування (безлактозного), яке є значно дорожче звичайного, оскільки дитина не може харчуватися як інші діти. На саму суміш для дитини -Nutrilon безлактозний позивачка в місяць витрачає близько 2000гривень, що підтверджується долученими до позову документами. Крім вказаної безлактозної суміші, витрати позивачки на дитину складають також і інше харчування, одежа, памперси, розвиваючі іграшки. Далі у своїх поясненнях представник позивачки зазначила, що хоч відповідач працевлаштований та має офіційно невелику заробітну плату, однак незважаючи на це, він має реальну можливість сплачувати позивачці аліменти як на утримання їх малолітнього сина, так і на утримання самої позивачки до досягнення сином трьохрічного віку, оскільки він є молода, здорова особа, яка може працювати та відповідно утримувати свою дружину та дітей. Крім вказаного, просить суд врахувати, що відповідач, маючи у 2021 році мінімальну заробітну плату, що підтверджується представленою ним довідкою, мав можливість 12 лютого 2021 року придбати у власність квартиру площею 52, 1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тобто він є матеріально забезпечений.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, подав суду заяву про проведення судового засідання у його відсутності за наявності його представника.

Представник відповідача із заявленими позовними вимогами не погодився, дав суду пояснення аналогічні поясненням, наданих ними суду у відзиві на позов.

Вивчивши матеріали справи, вислухаваши пояснення представників сторін, взявши до уваги відзив на позов та подані сторонами письмові докази, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення заявлених позивачкою позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно із вимогами ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом встановлено, що з 20 червня 2020 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_6 . Із серпня 2021 року сторони проживають роздільно та з вказаного часу малолітній син сторін проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні.

Вищевказані факти підтверджуються оглянутими в судовому засіданні документами, а саме: свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано- Франківськ); свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , повторно виданим 23 листопада 2021 року Бережанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано- Франківськ) на імя ОСОБА_5 , а також оглянутим в судовому засіданні актом перевірки житлових умов ОСОБА_3 від 14 квітня 2022 року.

А так як судом встановлено, що відповідач є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про його народження, то він, як батько, відповідно до ст. 180 СК України зобовязаний утримувати свого неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття, тому позовні вимоги позивачки щодо стягнення аліментів слід визнати підставними.

Визначаючи розмір аліментів, які слід буде стягувати на користь позивачки, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із оглянутої в судовому засіданні довідки, виданої 12 січня 2022 року дитячою консультацією Комунального некомерційного підприємства Козівська Центральна районна лікарня Козівської селищної ради, видно, що у малолітнього ОСОБА_5 діагностовано повну лактозну непереносимість у звязку з чим позивачка, займаючись утриманням дитини, змушена купувати йому безлактозне харчування, що підтверджується долученими до матеріалів справи та оглянутими в судовому засіданні видатковими накладними, з яких видно, що 19 листопада 2021 року було придбано десять упаковок сухої суміші для дитини -Nutrilon безлактозний, за який було проплачено 2350 грн. І вказаної суміші позивачці для годування дитини хватило лише на місяць, оскільки 28 грудня 2021 року вона знову придбала 8 упаковок вказаної суміші, за яку було проплачено 1912 гривень. Із накладної № 202690604 від 27 січня 2022 року видно, що позивачкою ОСОБА_3 знову було придбано десять упаковок суміш Nutrilon безлактозний на суму 2320грн.. Із накладної № 54 від 12 березня 2022 року видно, що позивачка ОСОБА_8 яна для годування дитини придбала 10 упаковок вказаної сухої суміші за що заплатила 2690гривень. Тобто представлені та оглянуті в судовому засіданні накладні підтведили пояснення представника позивача про те, що на годування дитини безлактозною сумішшю позивачка витрачає у місяць близько 2000 гривень

Крім вказаного, при огляді представлених позивачкою документів видно, що нею для повноцінного виховання та утримання дитини, крім безлактозної суміші для годування сина, вона також купувала памперси, одежу для дитини та розвиваючі іграшки, тобто позивачка як матір ОСОБА_6 постійно опікується ним та витрачає значні кошти на його утримання.

І хоч відповідач не погодився із заявленою сумою позову про стягнення із нього щомісячно на утримання його малолітнього сина ОСОБА_6 грошових коштів у розмірі 3000 гривень та, посилаючись на невеликий розмір його заробітної плати та той факт, що він вже сплачує аліменти на утримання сина від першого шлюбу, просив стягувати з нього аліменти у розмірі лише 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, однак суд не погоджується із вказаним та вважає, що позивачка фактично несе великі витрати на утримання сина у звязку з його спеціальним харчуванням, а тому запропонованих стороною відповідача коштів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, буде недостатньо для утримання дитини. Суд, приймаючи вказане рішення, враховує той факт, що відповідач є молодою, здоровою людиною, яка має можливість заробляти та утримувати своїх дітей, однак останній бажає уникнути цього, посилаючись на свій мізерний дохід, проте суд критично відноситься до вказаних пояснень та вважає, що відповідач є матеріально забезпечений, оскільки він у добровільному порядку щомісячно переводив на картковий рахунок позивачки по 2000гривень, що підтерджується представленими стороною відповідача та оглянутими в судовому засіданні квитанціями, тобто відповідач, не змінюючи місця роботи, мав можливість переводити на рахунок позивачки для утримання дитини вказані кошти та крім вказаного, відповідач при своїх мізерних доходах мав можливість в лютому 2021 року придбати у власність квартиру у місті Бережанах, а тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 слід задоволити частково та стягувати із відповідача на утримання сина до досягнення ним повнолітття грошові кошти у розмірі по 2000 гривень.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_8 яни про стягнення із відповідача на її утримання щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку грошових коштів у розмірі 2000 гривень, то суд вважає, що вказані вимоги слід також задоволити частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини (аліменти) до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від їх матеріального становища, за умови, що чоловік може надати матеріальну допомогу.

А так як із усних пояснень представника позивачки, які були підтверджені оглянутими в судовому засіданні доказами, було встановлено, що сторони з серпня 2021 року проживають роздільно і з цього часу малолітній син сторін проживає з позивачкою, яка постійно доглядає його та опікується ним у звязку з чим в даний час позивачка, здійснюючи догляд за малолітнім сином, який досяг лише однорічного віку, не має реальної можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на своє утримання і її єдиним доходом є щомісячна виплата, яка здійснюється Управлінням соціального захисту у розмірі 860 гривень, що підтверджується оглянутою в судовому засіданні довідкою, однак вказаних коштів для нормального життя є недостатньо, а тому, враховуючи обставини, що склалися, вона просить її вимоги у тій частині задоволити та стягувати з відповідача на її утримання до досягнення їх сином трьохрічного віку кошти на її утримання у розмірі по 2000 гривень щомісячно. А так як відповідач всупереч вимог ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України не спростував вказаних пояснень, тому суд, аналізуючи в сукупності викладені обставини та беручи до уваги положення закону, яким вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав жінки-матері, яка утримує малолітню дитину, прийшов до переконання, що позов ОСОБА_3 слід задоволити частково, стягувати з відповідача щомісячно аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку у розмірі по 1500 гривень.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

А так як позивачка при подачі позовних вимог як про стягнення аліментів на утримання дитини, так і про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дининою трьохрічного віку, була звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір на користь держави у розмірі ( 992.40грн. + 992.40грн.)= 1984грн. 80 коп. слід стягнути із відповідача ОСОБА_4 .

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 84,180-183, 184, 191 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 352, 354, 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволити частково.

Стягувати щомісячно із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ( РНОКПП НОМЕР_3 ), уродженця с.Лапшин Бережанського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання малолітньої дитини-сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 ( дві тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів на утримання сина розпочати з 20 квітня 2022 року і продовжувати до досягнення ним повноліття.

Стягувати щомісячно із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ( РНОКПП НОМЕР_3 ), уродженця с.Лапшин Бережанського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 ( одну тисячу пятсот) гривень до досягнення її малолітньою дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьохрічного віку, а саме: з 20 квітня 2022 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із ОСОБА_4 в користь держави судовий збір у розмірі 1984 (одну тисячу девятсот вісімдесят чотири) гривні 80 копійок.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення терміну на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його постановлення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду у відповідності до ч.6 ст. 259 ЦПК України складено 5 липня 2022 року.

Cуддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Данилів О.М.