ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 689/755/22

Провадження № 22-ц/4820/1113/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.,

з участю прокурора Грамчук Т.А.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

представниці заінтересованої особи Шустіної Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою Комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради про госпіталізацію ОСОБА_2 до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 12 травня 2022 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2022 року Комунальне некомерційне підприємство «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» (далі Медичний заклад) звернувся до суду з заявою про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Медичний заклад зазначив, що 10 травня 2022 року до його приймального відділення був доставлений ОСОБА_2 у супроводі фельдшера та працівників поліції. Під час огляду хворого лікар-психіатр Юдіна С.М. дійшла висновку про необхідність госпіталізації ОСОБА_2 у зв`язку з наявністю у нього важкого психічного розладу параноїчної шизофренії, епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом. Надалі комісія лікарів підтвердила наявність у ОСОБА_2 важкого психічного розладу (спостерігалося психомоторне збудження, викинув з балкону газові балони, розбив вдома вікна, порізав склом руки) та дійшла висновку про необхідність його примусової госпіталізації на строк до 1 місяця. Обстеження та лікування ОСОБА_2 можливі лише в стаціонарних умовах, однак його усвідомлена письмова згода на госпіталізацію відсутня.

За таких обставин Медичний заклад просив суд ухвалити рішення про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 до закладу з надання психіатричної допомоги на строк до 1 місяця.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 12 травня 2022 року заяву задоволено.

ОСОБА_2 госпіталізовано до Медичного закладу у примусовому порядку терміном до 1 місяця.

Суд керувався тим, що мають місце підстави для госпіталізації ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про примусову госпіталізацію посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що вчинення ОСОБА_2 дій, які створюють небезпеку для нього та оточуючих, не доведено належними та допустимими доказами, внаслідок чого підстави для його примусової госпіталізації відсутні. Крім того, суд неправомірно розглянув справу без участі законного представника ОСОБА_2 і не обґрунтував відсутність можливості його амбулаторного лікування.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Прокурор, медичний заклад, лікар-психіатр Ванічева В.С. і Виконавчий комітет Ярмолинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області як орган опіки та піклування не подали відзив на апеляційну скаргу.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Суд першої інстанції не дотримався норм Закону України від 22 лютого 2000 року №1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» (далі Закон №1489-ІІІ) та приписів статей 81, 341, 342 ЦПК України.

У зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

10 травня 2022 року ОСОБА_2 був доставлений до приймального відділення Медичного закладу у супроводі фельдшера та працівників поліції.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів ОСОБА_2 страждає на параноїдну шизофренію, епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом, виявляє небезпеку для себе та оточуючих (спостерігалося психомоторне збудження, викинув з балкону газові балони, розбив вдома вікна, порізав склом руки) і потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар у примусовому порядку терміном до 1 місяця.

Застосовані норми та джерела права

Статтями 29, 32 Конституції України встановлено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно Преамбули Закону №1489-ІІІ цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту, навчання осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов`язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійсненні соціального захисту та навчання осіб, які страждають на психічні розлади.

За змістом ст. 1 Закону №1489-ІІІ: психічні розлади розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті; тяжкий психічний розлад розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку; психіатрична допомога комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин.

В силу ст. 4 Закону №1489-ІІІ психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг.

Відповідно до ст. 14 Закону №1489-ІІІ особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Європейський суд з прав людини у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» («Winterwerp v. the Netherlands», заява № 6301/73, рішення від 24 жовтня 1979 року, п. 39) зазначив, що особа не може вважатися «психічно хворою» та бути позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно встановити, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання.

Із положень ч. 2 ст. 22 Закону №1489-ІІІ слідує, що заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до такого закладу в примусовому порядку розглядається судом за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги протягом 24 годин з дня її надходження.

Як передбачено ст. 342 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника закладу з надання психіатричної допомоги є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Чинне законодавство встановлює презумпцію психічного здоров`я, яка унеможливлює безпідставне втручання держави в особисті свободу та недоторканість людини.

Аналіз указаних норм Закону №1489-ІІІ дає підстави для висновку, що примусова госпіталізація можлива лише за наявності одночасно таких умов: по-перше, лікування можливе лише у стаціонарних умовах лікарні; по-друге, встановлення в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відсутність необхідності щодо лікування особи лише в стаціонарних умовах виключає можливість примусової госпіталізації пацієнта до медичного закладу (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2021 року у справі №447/1095/21).

Із доданої до матеріалів справи медичної документації вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 1997 року. 10 травня 2022 року ОСОБА_2 було доставлено до Медичного закладу у зв`язку з загостренням хвороби та вчиненням неправомірних дій (вчинив бійку з сусідами, розбив вікна у квартирі, намагався викинути з балкона газові балони).

В суді ОСОБА_2 заперечив вчинення цих дій посилаючись на те, що він є адекватною людиною, не погрожував нікому та не викидав з вікон газові балони.

Медичний заклад не надав суду належних і достатніх доказів про те, що у ОСОБА_2 виявлено тяжкий психічний розлад, внаслідок чого він вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, які створюють небезпеку для нього та оточуючих. Також Медичний заклад не обґрунтував необхідність лікування ОСОБА_2 лише у стаціонарних умовах і неможливість такого лікування в амбулаторних умовах.

Отже, заява Медичного закладу про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку не містить безумовних підстав, передбачених ст. 14 Закону №1489-ІІІ, які б давали суду право надати згоду на госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу без його усвідомленої згоди. Ця заява не може бути задоволена.

Суд першої інстанції не врахував указаних обставин і норм чинного законодавства та дійшов помилкового висновку про обґрунтованість заяви Медичного закладу.

Щодо розгляду справи без участі законного представника

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону №1489-ІІІ судові справи щодо надання психіатричної допомоги в примусовому порядку розглядаються в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй такої допомоги. Участь при розгляді цих справ прокурора, лікаря-психіатра чи представника закладу з надання психіатричної допомоги, що подав заяву, та законного представника осіб, щодо яких розглядаються питання, пов`язані з наданням їм психіатричної допомоги, є обов`язковою.

Аналогічні положення містяться у ч. 2 ст. 341 ЦПК України.

За змістом ст. 1 Закону №1489-ІІІ законні представники батьки (усиновителі), опікуни або інші особи, уповноважені законом представляти інтереси осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі здійснювати захист їх прав, свобод і законних інтересів при наданні їм психіатричної допомоги.

Суд першої інстанції розглянув справу за участю прокурора, представника Медичного закладу, ОСОБА_2 та його представниці адвокатки Шустіної Л.О. Натомість, у справі не брав участь законний представник особи, щодо якої розглядалося питання про надання психіатричної допомоги. За відсутності у ОСОБА_2 батьків (усиновителів), а також опікунів, до участі у справі мав бути залучений судом орган опіки та піклування (ст. 56 ЦК України).

Зазначене дає підстави для висновку про те, що судом першої інстанції розглянуто справу з порушенням ч. 4 ст. 22 Закону №1489-ІІІ та ч. 1 ст. 341 ЦПК України.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального закону, внаслідок чого воно не може залишатися в силі.

У задоволенні заяви Медичного закладу про надання ОСОБА_2 психіатричної допомоги у примусовому порядку слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 12 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні заяви Комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради про госпіталізацію ОСОБА_2 до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 липня 2022 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Головуючий у першій інстанції Кульбаба А.В.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 73