ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/8408/21 Номер провадження 22-ц/814/1852/22Головуючий у 1-й інстанції Подус Г.С. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.,

суддів: Абрамова П.С., Карпушина Г.Л.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2021 року по справі за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал" до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И В

У червні 2021 року КП "Харківводоканал" звернулось до суду з вказаним позовом в якому просило стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення у розмірі 18 043 грн. 33 коп., із них: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 червня 2013 року по 31 березня 2021 року у розмірі 9 470 грн. 88 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 червня 2000 року по 31 березня 2021 року у розмірі 7 092 грн. 26 коп., інфляційні витрати 1060 грн. 05 коп., 3% річних від простроченої суми 420 грн. 14 коп., а також судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, облік нарахувань та оплат, за які здійснюється за абонентським особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Проте, в порушення обов`язку щодо своєчасної оплати наданих послуг з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення відповідачі неналежним чином виконували зобов`язання з оплати наданих послуг, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 18 043,33 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2021 року позовні вимоги КП «Харківводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , на користь КП «Харківводоканал» заборгованість централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 10 800 грн. 57 коп., а саме:

-за послуги послуги з централізованого водопостачання за період з 03.06.2018 року по 03.06.2021 року у розмірі 5318 грн. 78 коп.,

-за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 03.06.2018 року по 03.06.2021 року у розмірі 4001 грн. 60 коп.,

-індекс інфляції 1060 грн. 05 коп.,

-3% річних від простроченої суми 420 грн. 14 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто в дольовому порядку в рівних частинах з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь КП «Харківводоканал» судовий збір в розмірі 1172,58 грн., по 586 грн. 29 коп. з кожного.

Не погодившись з вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржено ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права просила рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обгрунтування апеляційної скарги вказано, що судом порушено норми процесуального права, оскільки при подачі позову КП «Харківводоканал» не надано оригіналу квитанції про сплату судового збору, а також відсутня довідка про зарахування таких коштів до спеціального фонду, що є пдставою для повернення апеляційної скарги позивачу.

Окрім того вказує, що їй не було направлено копії позовної заяви, внаслідок чого вона не могла надати свої пояснення та відповідь на неї.

Також зазначає, що позивачем не надано належних доказів того, що між сторонами було укладено договір про надання послуг з водопостачання.

Зазначає, що позивачем були надані послуги не в повному обсязі, оскільки вода КП «Харківводоканал» не придатна для пиття, що свідчить про неналежне надання послуг, а тому і кошти сплачувалися не в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачами послуг з централізованого постачання холодної води та з централізованого водовідведення, які надає позивач КП «Харківводоканал».

Також встановлено, що за вказаною адресою КП «Харківводоканал» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 .

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку суми заборгованості за особовим рахунком, а також зведеної картки абонента, заборгованість відповідача за послуги, які надає КП «Харківводоканал», становить: 18 043 грн. 33 коп., із них: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 червня 2013 року по 31 березня 2021 року у розмірі 9 470 грн. 88 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 червня 2000 року по 31 березня 2021 року у розмірі 7 092 грн. 26 коп.

Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання, відповідачу на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України нараховано індекс інфляції за час прострочення у розмірі 1060 грн,05 коп., а також три проценти річних від простроченої суми у розмірі 420,14 грн.

Задовольняючи частково позов, місцевий суд виходив з того, що оскільки відповідачі не виконали свої зобов`язання по оплаті комунальних послуг з них треба стягнути грошові кошти за вказні послуги.

Також, оскільки у справі міститься заява про застосування строків позовної давності, місцевий суд стягнув заборгованість за послуги з централізованого водопостачання у межах трирічного строку позовної давності.

Апеляційний суд вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України від 09листопада 2017року №2189 VIІI «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 2189 VIІI).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2189 VIIІ житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 7 Закону № 2189 VIIІ споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (стаття 9 Закону № 2189 VIIІ).

Положеннями статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між КП «Харківводоканал» та відповідачами, як споживачами послуг, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) сплати грошей за надані послуги.

Задовольняючи частково позовні вимоги КП «Харківводоканал», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті послуги, з урахуванням строку позовної давності , а також інфляційних втрат та 3 % річних.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з КП «Харківводоканал» вона не укладала, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Окрім того, в апеляційній скарзі зазначено, що ОСОБА_1 користувалася наданими послугами з водопостачання, але сплачувала за них не в повному обсязі, оскільки на її думку вони були надані не в повному обсязі, а саме вода була не придатна для пиття.

Доводи апеляційної скарги щодо не надсилання ОСОБА_1 копії позовної зави на правильність висновків суду не впливає та не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції у розумінні ст. 376 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що при подачі позову КП «Харківводоканал» не надано оригіналу квитанції про сплату судового збору, спростовуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Місцевий суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010 року, заява №4909/04).

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 08 лютого 2022 року ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, за таких обставин судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3405 грн. слід компенсувати з рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 374,375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2021 року залишити без змін.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 у розмрі 3405 грн. компенсувати за рахунок держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді П.С. Абрамов

Г.Л. Карпушин