Провадження № 2-др/742/13/22
Єдиний унікальний № 742/101/22

07 липня 2022 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Коваленка А.В., секретаря судових засідань Риндя Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного управління статистики у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів і поновлення на роботі,
Зміст позовних вимог та рішення суду.
У січні 2022 року позивач звертаючись до суду з заявою просить суд, визнати протиправними та скасувати накази Головного управління статистики у Чернігівській області від 16.12.2021 за №151-к «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на ОСОБА_2 » та за № 152-к «Про звільнення ОСОБА_2 ». Поновити ОСОБА_2 на посаді фахівця з інтерв`ювання відділу збирання даних вибіркових обстежень населення Головного управління статистики у Чернігівській області з 16 грудня 2021 року. Стягнути з Головного управління статистики у Чернігівській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.12.2021 року до дня поновлення на роботі. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління статистики у Чернігівській області на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу.
21 червня 2022 року Прилуцьким міськрайонним судом ухалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління статистики у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів і поновлення на роботі задоволено.
Визнано протиправними та скасувано накази Головного управління статистики у Чернігівській області від 16.12.2021 за №151-к «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на ОСОБА_2 » та за № 152-к «Про звільнення ОСОБА_2 ».
Поновлено ОСОБА_2 на посаді фахівця з інтерв`ювання відділу збирання даних вибіркових обстежень населення Головного управління статистики у Чернігівській області з 16 грудня 2021 року.
Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового судового рішення, позиції інших учасників справи.
23.06.2022 року ОСОБА_2 звернулася до Прилуцького міськрайонного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення.
Заява аргументована тим, що Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області розглянута цивільна справа №742/101/22 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління статистики у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування наказів і поновлення на роботі.
21 червня 2022 року було ухвалено рішення по даній справі. Проте, під час ухвалення судового рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги. Витрати на отриману правничу допомогу підтверджуються: копією договору про надання правничої допомоги від 16.12.2021 року; копією розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу від 29.12.2021 року; копією акту наданих послуг по договору про надання правничої допомоги від 16.12.2021року;копією договору про надання правничої (правової) допомоги №05/01/22 від 05.01.2022року; копію розрахунку витрат на правничу допомогу від 21.06.2022 року;копію акту здачі-прийняття послуг з надання правничої допомоги від 21.06.2022 року.
06.07.2022 року від Головного управління статистики у Чернігівській області надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення.
Заперечення аргументовано тим, що ОСОБА_2 не було подано попереднього розрахунку суми судових витрат, які очікує понести в зв`язку з розглядом справи. Також на переконання відповідача заява ОСОБА_2 про те, що її представник до завершення судових дебатів повідомив суд про бажання надати докази понесених витрат на правничу допомогу не відповідає дійсності, оскільки представник ОСОБА_2 намагався подати дані докази вході судових дебатів, але судом йому було відмовлено.Крім того, відповідач зазначає, що витрати на правничу допомогу є неспівмірними, оскільки договір про надання правничої допомоги укладено з сином ОСОБА_2 адвокатом Коваленко О.Ю.,що викликає сумнів у дійсності понесених витрат і свідчить про бажання збагатитися за рахунок бюджету. А також не надано доказів про підтвердження оплати за надану правничу допомогу.
Позиція Суду
Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи у суді першої інстанції, оцінивши доводи заперечень Головного управління статистики в Чернігівській області щодо ухвалення додаткової постанови, Суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви із таких підстав.
Нормативно-правове обґрунтування
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Мотиви, з яких виходив Суд, та висновки за результатами розгляду заяви
ОСОБА_2 на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, надала: копію договору про надання правничої допомоги від 16 грудня 2021 року, укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Фесик І.А.; розрахунок гонорару за надання правничої допомого від 29.12.2021 року здійснений адвокатом Фесик І.А., на загальну суму 5570 гривень, з яких : вивчення документів та правовий аналіз ( 30 хв) 750 гривень, усна консультація ( 20хв.) 500 гривень; підготовка позовної заяви ( 3 год) 4500 гривень ; акт надання послуг по договору про надання правничої допомоги від 16.12.2021 року відповідно до якого адвокат Фесик І. виконав умови договору на суму 5570 гривень, а ОСОБА_2 прийняла виконання; копію договору про надання правничої допомоги від 05 січня 2022 року, укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Коваленко О.Ю..; розрахунок гонорару за надання правничої допомого від 05.01.2022 року здійснений адвокатом Коваленко О.Ю., на загальну суму 7500 гривень, з яких : вивчення документів та правовий аналіз ( 1год 05 хв хв)1000 гривень, роз`яснення клієнтові процесуальні прав ( 30хв.) 500 гривень, представництво інтересів в суді (4 год 25 хв) 5000 гривень ; підготовнка та складання заяви про ухвалення додаткового рішення (40 хв) 1000 гривень; акт здачі прийняття послуг надання послуг по договору про надання правничої допомоги від 05.01.2022 року відповідно до якого адвокат Коваленко О.Ю. виконав умови договору на суму 7500 гривень, а ОСОБА_2 прийняла виконання;
Ураховуючи надані стороною ОСОБА_2 докази та прийняте судом рішення , яким задоволено позовні вимого ОСОБА_2 , суд погоджується, що існують підстави для розподілу між сторонами витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_2 у суді першої інстанції.
Не заслуговують на увагу і доводи відповідача про те, що заява про понесені судові витрати не підлягають задоволенню, оскільки представник відповідача - адвокат Коваленко О.Ю. до завершення судових дебатів не повідомив суд про бажання надати докази понесених витрат на правничу допомогу , оскільки з записів судового засідання вбачається, що ОСОБА_3 в судових дебатах відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України заявляв клопотання про наміри подати докази витрат на правничу допомогу протягом 5-ти днів після ухвалення рішення.
На переконання суду , є не обгрунтованими доводи відповідача про те, що витрати на правничу допомогу є не співмірними, оскільки договір про надання правничої допомоги укладено з сином ОСОБА_2 адвокатом Коваленко О.Ю., виходячи з того, що чинним законодавством не заборонено надання правничої допомоги членам родини.
Відповідно до розрахунку наданого адвокатом Коваленко О.Ю. останнім витрачено час 30 хв. на роз`яснення клієнтові його процесуальних прав.
Суд вважає , що дані витрати з урахуванням надання консультацій ОСОБА_2 адвокатом Фесиком І.А. не були необхідними і тому не підлягають задоволенню.
Також з урахуванням складності справи та кількості матеріалів суд вважає, що для ознайомлення з матеріалами справи достатньо 30 хвилин, а тому за дану послугу співмірними будуть витрати в розмірі 500 гривень.
Також неспівмірними на переконання суду є витрати на підготовку та подання заяви про понесені судові витрати, оскільки дана заява є необґрунтованою і складається лише з одного аркуша, а тому на переконання суду співмірними на її складання є витрати в розмірі 500 гривень.
Розмір понесених витрат на таку суму відповідає принципу співмірності із складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт.
Керуючись статтями 133, 137, 141, 270, ЦПК України, суд-
Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 742/449/22 задовольнити частково.
В іншій частині заяви - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Суддя Анатолій Коваленко