Справа № 127/2511/22
Провадження № 22-ц/801/1156/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 липня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів Войтка Ю.Б., Матківської М.В.

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2022 року, ухвалене суддею Вохміновою О.С., повний текст якого складено 24 травня 2022 року,

в справі №127/2511/22

за позовом ОСОБА_1 (позивач)

до ОСОБА_2 (відповідач)

про стягнення аліментів,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася в місцевий суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Вимоги обґрунтовані тим, що в шлюбі із відповідачем у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні.

Відповідач проживає окремо від дружини та дитини, при цьому допомоги на утримання доньки не надає, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

За таких обставин просила стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 4000 грн, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі, що підлягає індексації, в розмірі 2100 грн, щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.01.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

02 червня 2022 року позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, та постановити нове про повне задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає, що рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2022 року постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Доводи скарги щодо порушення норм процесуального права полягають у тому, що судом прийнято до уваги відзив відповідача на позов, не зважаючи на пропущення ним процесуального 15-ти денного строку для його подання. Крім того вказує, що даний відзив вона не отримувала і про його існування не знала.

Щодо неправильного застосування норм матеріального права та неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, апелянт вказала, що вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував стан здоров`я дитини, лікування якої потребує значних витрат (в середньому 8 000 грн на місяць), і присуджена до стягнення сума аж ніяк не забезпечить їй все необхідне.

Зазначила, що судом також не враховано стан її здоров`я, у зв`язку з чим вона вимушена витрачати кошти і на своє лікування.

Вказує, що в порушення вимог статті 182 СК України судом не враховано матеріальне становище відповідача, яке на її думку, дозволяє сплачувати аліменти у розмірі 4 000 грн. Так вказала, що відповідач успадкував майно матері, а саме будинок та земельну ділянку, він має автомобіль, придбаний ними за час шлюбу, хоча на день розгляду справи перереєстрував його на іншу особу. Відповідачем також не надано належних доказів про перебування на його утриманні інших осіб, зокрема сина та батька.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції частина 3 статті 360 ЦПК України.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06 червня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 22 червня 2022 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду, який вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову в даній справі визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, спір у ній не належить до категорій, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження (частина 4 статті 274 ЦПК України), а тому колегією суддів вирішено, що справа з урахуванням її конкретних обставин може бути розглянута без повідомлення учасників справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні.

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 05.05.2022 року № 883 було визначено способи участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : щосереди щомісяця з 17.00 до 19.00 год, щосуботи щомісяця з 10.00 до 20.00 год. Батьки дитини зобов`язані попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дитини.

З 21.08.2019 року ОСОБА_3 відвідує КЗ «ДНЗ № 42 ВМР».

Станом на 19.04.2022 року дитина має діагноз: атопічний дерматит (хвороба, пов`язана зі стресом), їй призначене лікування.

Батько дитини - відповідач ОСОБА_2 проживає окремо від дружини та дитини, коштів на утримання доньки ОСОБА_4 не надає.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з 2 кварталу 2019 року відповідач не має офіційного доходу, не перебуває на обліку в управлінні Жмеринської міської ради Вінницької області як одержувач будь-яких видів допомог та компенсацій, транспортні засоби станом на 07.04.2022 року за ОСОБА_2 не зареєстровані.

Позиція апеляційного суду

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає цим вимогам.

Між сторонами виникли правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати дітей, які регулюються Сімейним кодексом України.

За змістом статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Аналогічна норма закріплена у статті 180 СК України.

Відповідно до частини 1 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 Постанови № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована Верховною Радою України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом частини 1 статті 27 цієї Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно з статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна. грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів на доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Встановивши, що малолітня донька сторін у справі проживає з матір`ю, а докази здійснення батьком дитини належного утримання в матеріалах справи відсутні, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з боку відповідача має місце ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання доньки, а відтак наявні правові підстави для стягнення аліментів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про можливість відповідача сплачувати аліменти в заявленому нею розмірі ґрунтуються на її припущеннях про те, що відповідач є заможною людиною, оскільки отримав спадщину та має у власності автомобіль.

Зазначені доводи не підтверджуються належними і допустимими доказами справи.

Натомість в матеріалах справи містяться відомості з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків про джерела/суми виплачених доходів станом на 21.02.2022 за даними яких, у відповідача ОСОБА_2 відсутній постійний дохід.

Отже, позивач ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів, які б доводили можливість відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Докази, на які посилається позивач, доводять потреби дитини, яка хворіє і потребує відповідного лікування, проте жодним чином не обґрунтовують розмір витрат.

Посилаючись на те, що призначений судом розмір аліментів не враховує вартість лікування дитини, апелянт не наводить жодних розрахунків розміру витрат, а також не надає жодних доказів на підтвердження факту їх здійснення. Наявні в матеріалах справи фотознімки із сайту Tabletki.ua вказують лише на вартість призначених ліків.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо посилань апелянта на те, що вона також має хронічну хворобу і потребу на її власне лікування, є безпідставними, оскільки предметом позову є стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а не матері, вимоги про стягнення аліментів на утримання якої не заявлялися і судом не розглядалися.

Доводи апеляційної скарги фактично не містять посилань не незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом норм матеріального або процесуального права, а зводяться лише до незгоди з встановленим судом розміром стягуваних аліментів.

Сімейний Кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону утримувати неповнолітніх дітей зобов`язані обоє батьків, які мають рівні права та обов`язки.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Отже, при вирішенні такого спору визначальним є обов`язок батьків утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. При цьому, в обов`язковому порядку судом враховуються всі обставини, які впливають на розмір аліментів.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлено: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривень, з 1 грудня - 2272 гривень.

Отже, задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини та платника аліментів, можливості відповідача і потреби його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , а також із передбаченого законом обов`язку обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що узгоджується з вимогами частини 2 статті 182 СК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, як такий, що відповідає вимогам закону, що регулює спірні правовідносини й зроблений на підставі наявних у справі доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2022 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий: І. М. Стадник
Судді:Ю.Б. Войтко М.В. Матківська