ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В,

при секретарі - Панасенко С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 грудня 2021 року

у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаною заявою, посилаючись на те, що з 27 жовтня 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 . Від спільного шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Починаючи з жовтня 2021 року між нею та ОСОБА_1 виникли неприязні стосунки, внаслідок чого останній почав вчиняти відносно неї дії, які мають ознаки психологічного та фізичного насильства. ОСОБА_1 проявляє агресію, висловлюється нецензурною лайкою, псує майно та наносить їй тілесні ушкодження.

У зв`язку із зазначеним вище, просила суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на строк 6 місяців, яким визначити наступні заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити наближатися на 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_2 за вказаною адресою.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 грудня 2021 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 на строк 1 місяць, яким визначиено наступні заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: 1) заборонено перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) заборонено наближатися на 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . В задоволенні заяви в іншій частині відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване наявністю обґрунтованих ризиків вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо заявниці.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значне значення для справи та зроблено висновки, що не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що наданий заявником висновок спеціаліста судово-медичного експерта від 13 грудня 2021 року №3178 не може бути належним доказом, оскільки не свідчить про спричинення тілесних ушкоджень саме ОСОБА_1 . Крім того, в матеріалах справи відсутні докази притягнення ОСОБА_1 до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення домашнього насильства.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 жовтня 2007 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 10). Від сумісного шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

Заявниця зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Із матеріалів справи вбачається, що між заявником, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виникли неприязні стосунки, внаслідок чого останній почав вчиняти відносно заявника дії, які мають ознаки психологічного та фізичного насильства (а.с. 14-23, 27-28).

Окрім цього, матеріалами справи підтверджено факт спричинення заявникові 11 грудня 2021 року легких тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком спеціаліста судово-медичного експерта № 3178 від 13 грудня 2021 року КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради (а.с. 24-26).

Частково задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо заявниці. Для забезпечення дієвого та ефективного захисту інтересів ОСОБА_2 суд вважав доцільним встановити відносно ОСОБА_1 обмежувальний припис строком на один місяць.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18), від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19-ц (провадження № 61-3510св20).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, встановивши, що із наданого заявником висновку спеціаліста судово-медичного експерта №3178 від 13 грудня 2021 року не вбачається можливим встановити хто саме наніс заявнику тілесні ушкодження здоров`я, встановивши, що рішень по вказаним фактам або іншим конфліктним ситуаціям між сторонами компетентними органами не приймалося, доказів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної або кримінальної відповідальності матеріали справи не містять, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для застосування спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Враховуючи вишевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова