Справа №443/442/22
Провадження №2/443/451/22
РІШЕННЯ

іменем України

21 липня 2022 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Яременка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа територіальна громада с.Квітневе в особі Бібрської міської ради Львівської області, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просить: встановити факт її постійного проживання разом із ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , право на земельну частку (пай) на території Баковецької сільської ради площею 1,55 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №070020/1810 від 24.04.1997 року, виданого на підставі розпорядження Голови Жидачівської районної державної адміністрації від 03.04.1997 року №181 та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за № 427; визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Баковецької сільської ради, загальною площею 2,0640 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія III-ЛВ №088740 від 26.03.2013 року; визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Баковецької сільської ради, загальною площею 1,3011 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія III-ЛВ №088712 від 26.03.2013 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько - ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Баковецької сільської ради, загальною площею 1,3011 га, що належали померлому згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія III-ЛВ №088812 від 26.03.2001 року. Згідно довідки Новострілищанської селищної ради №267 від 06.03.2019 року ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . До дня смерті і на день смерті разом із ним проживала дружина ОСОБА_3 , яка доглядала хворого чоловіка і займалася похороном. Заповіту, на випадок своєї смерті, ОСОБА_4 не залишав, тому спадкування відбулося за законом. Зазначає, що оскільки матір позивачки ОСОБА_3 проживала із своїм чоловіком ОСОБА_4 на час його смерті, не заявляла про відмову від спадщини, то фактично її прийняла, однак юридично не оформила своїх спадкових прав

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер дядько матері позивачки - ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) на території Баковецької сільської ради площею 1,55 умовних кадастрових гектари, що належало померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 070020/1810 від 24.04.1997 року. Згідно довідки Новострілищанської селищної ради №269 від 06.03.2019 року ОСОБА_5 проживав в АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_3 . До дня смерті та на день смерті ОСОБА_5 разом з ним була зареєстрована та проживала племінниця ОСОБА_3 , яка доглядала хворого дядька, займалася похороном. В колишній Баковецькій сільській раді від імені ОСОБА_5 посвідчувався заповіт від 21.03.1995 року в користь матері позивачки - ОСОБА_3 . Стверджує, що ОСОБА_3 прийняла спадщину у піврічний термін після смерті свого дядька ОСОБА_5 , оскільки проживала з ним на час його смерті, не заявляла про відмову від спадщини та вступила у володіння спадковим майном, однак юридично своїх спадкових прав вона не оформляла.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачки ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Баковецької сільської ради, загальною площею 2,0640 га, що належали померлій згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія III-ЛВ №088740 від 26.03.2001 року. Також у склад спадщини увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Баковецької сільської ради, загальною площею 1,3011 га, що вона фактично успадкувала за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , але юридично не оформила своїх спадкових прав. Окрім того, у склад спадщини увійшло право на земельну частку (пай) на території Баковецької сільської ради площею 1,55 умовних кадастрових гектари, що вона фактично успадкувала за заповітом після смерті свого дядька ОСОБА_5 , але юридично не оформила своїх спадкових прав. Згідно довідки виконавчого комітету Бібрської міської ради Львівської області №22 від 17.01.2022року, ОСОБА_3 була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . За вказаною адресою з нею до дня смерті та на день смерті, проживала без реєстрації дочка ОСОБА_1 , яка доглядала хвору маму та займалась похороном. Інших членів господарства не було. Від імені ОСОБА_3 секретарем виконкому колишньої Баковецької сільської ради посвідчено заповіт від 18.09.2007 року за реєстровим №67 в користь дочки ОСОБА_1 . Стверджує, що вона постійно проживала без реєстрації із матір`ю ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, а тому на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, однак юридично свої спадкові права не оформляла.

05.05.2022 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_3 , однак нотаріус відмовив у його видачі через відсутність у неї правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що знаходяться на території Баковецької сільської ради на ім`я померлої, що належали померлій і є спадковим майном. Крім того позивачка не може документально підтвердити факт її постійного проживання із матір`ю на час відкриття спадщини.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 13.05.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 17.06.2022 року закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, з мотивів, викладених у такому, просили позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала заяву згідно якої повідомляє, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивача, наслідки визнання позову, передбачені ст..206 ЦПК України їй зрозумілі. Крім того просить розгляд справи проводити без її участі.

Представник відповідача - Бібрської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити без участі їхнього представника за наявними в матеріалах справи документами.

Заслухавши вступне слово позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.12).

Згідно свідоцтва про одруження серія НОМЕР_2 , 14.10.1955 року у с.Жабокруки, Новострілищанський район, Дрогобицька область, зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.12).

Як видно із свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_8 (а.с.13).

Як вбачається із свідоцтва про одруження серія НОМЕР_4 та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №5 від 15.04.2021 року, 13.07.1985 року у с.Баківці, Жидачівського району Львівської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_11 , 1963 року народження та ОСОБА_12 , 1965 року народження (а.с.14, 16).

ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 (а.с.15).

Відповідно до свідоцтва про одруження серія НОМЕР_6 , 28.12.2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Галицького районного управління юстиції у м.Львові зареєстровано шлюб між ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.17).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_7 , виданим Баковецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області від 24.01.1997 року (а.с.18).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Баковецької сільської ради, загальною площею 1,3011 га, що належали померлому згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія III-ЛВ №088812 від 26.03.2001 року (а.с.32).

Згідно довідки Новострілищанської селищної ради №267 від 06.03.2019 року ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . До дня смерті і на день смерті разом із ним проживала дружина ОСОБА_8 , яка доглядала хворого чоловіка і займалася похороном. Інших членів не було. В колишній Баковецькій сільській раді від ОСОБА_4 заповіт не посвідчувався (а.с.19).

Оскільки заповіту, на випадок своєї смерті, ОСОБА_4 не залишав, тому спадкування відбулося за законом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом.

Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Оскільки матір позивачки - ОСОБА_8 проживала із своїм чоловіком ОСОБА_4 на час його смерті, не заявляла про відмову від спадщини, то фактично її прийняла, однак юридично не оформила своїх спадкових прав, що також підтверджується витягом зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №66027534 від 16.08.2021, де відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.20).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_8 , виданим Баковецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області від 17.06.1997 року (а.с.21).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) на території Баковецької сільської ради площею 1,55 умовних кадастрових гектари, що належало померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 070020/1810 від 24.04.1997 року (а.с.30).

За життя ОСОБА_5 , 21.03.1995 року було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Баковецької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 31, згідно якого останній заповів усе своє майно ОСОБА_8 (а.с.23).

Згідно довідки Новострілищанської селищної ради №269 від 06.03.2019 року ОСОБА_5 проживав в АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_3 . До дня смерті та на день смерті ОСОБА_5 разом з ним була зареєстрована та проживала племінниця ОСОБА_8 , яка доглядала хворого дядька, займалася похороном. В колишній Баковецькій сільській раді від імені ОСОБА_5 посвідчувався заповіт, який не змінений та не скасований (а.с.22).

Відповідно до ч.1 ст.534 ЦК УРСР 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Судом також встановлено, що інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, після смерті ОСОБА_5 не було.

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

ОСОБА_8 прийняла спадщину у піврічний термін після смерті свого дядька ОСОБА_5 , оскільки проживала з ним на час його смерті, не заявляла про відмову від спадщини та вступила у володіння спадковим майном. Юридично своїх спадкових прав вона не оформляла, що також підтверджується витягом зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №66027596 від 16.08.2021, де відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.24).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачки - ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_9 , виданим Баковецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області від 13.08.2014 року (а.с.25).

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Баковецької сільської ради, загальною площею 2,0640 га, що належали померлій згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія III-ЛВ №088740 від 26.03.2001 року (а.с.31).

Також у склад спадщини увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Баковецької сільської ради, загальною площею 1,3011 га, що вона фактично успадкувала за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , але юридично не оформила своїх спадкових прав. Крім того, у склад спадщини увійшло право на земельну частку (пай) на території Баковецької сільської ради площею 1,55 умовних кадастрових гектари, що вона фактично успадкувала за заповітом після смерті свого дядька ОСОБА_5 , але юридично не оформила своїх спадкових прав.

За життя ОСОБА_3 , 18.09.2007 року було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Баковецької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 67, згідно якого остання заповіла усе своє майно дочці - ОСОБА_1 (а.с.27).

Згідно довідки виконавчого комітету Бібрської міської ради Львівської області №22 від 17.01.2022року, ОСОБА_8 була зареєстрована в АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . За вказаною адресою з нею до дня смерті та на день смерті, проживала без реєстрації дочка ОСОБА_1 , яка доглядала хвору маму та займалась похороном. Інших членів господарства не було. Від імені ОСОБА_8 у виконкомі колишньої Баковецької сільської ради посвідчувався заповіт, який не був змінений та не скасований (а.с.26).

Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст.1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Судом встановлено, що інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 не було.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Допитана, як свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні, дала покази про те, що вона постійно з 2012 року проживала з матір`ю в с. Квітневе до самої її смерті. ОСОБА_5 був дядьком маминої мами, він жив з її мамою та батьком, оскільки своєї сім`ї не мав.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні дала покази про те, що являється чоловіком позивачки. Він з дружиною часто їздили в село до її матері. В останні роки вони жили в селі Квітневе разом із мамою дружини, доглядали її, займалися її похоронами.

Судом встановлено, що оскільки позивачка постійно проживала без реєстрації із матір`ю ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, а тому на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, однак юридично спадкові права позивачка не оформляла, що також підтверджується витягом зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №66027408 від 16.08.2021, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.28).

Листом-відповіддю приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Посацькою А.О. №28/02-31 від 05.05.2022 року (а.с.36), ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, яке вона має намір успадкувати.

Крім того позивачка не може документально підтвердити факт її постійного проживання із матір`ю на час відкриття спадщини.

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до положень ст. ст.1216-1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У п.п. 2,23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Метою встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що здобутими під час судового розгляду доказами та показами свідків, достатньо стверджується той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , постійно проживала разом із ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому позов у цій частині є підставним та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за зпоітом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Позивачка стверджує, що Державні акти на право приватної власності на землю виданих на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , а також Сертифікат на право на земельну частку пай на ім`я ОСОБА_5 втрачено.

Доказом того, що покійним ОСОБА_8 та ОСОБА_4 на праві приватної власності належали земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, є довідка відділу у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 15.04.2021 року №110/104-21 (а.с.29), з якої вбачається, що згідно книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Баковецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, на підставі рішення ХІІІ сесії ІІІ-го демократичного скликання Жидачівської районної ради від 22.09.2000 р. №226 зареєстровані Державні акти на право приватної власності на землю: Серії ІІІ-ЛВ №088740 від 26.03.2001 р.на ОСОБА_8 . Реєстраційний номер 740. Цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Площа земельної ділянки - 2,0640 га.; Серії ІІІ-ЛВ №088812від 26.03.2001 р.на ОСОБА_4 . Реєстраційний номер 812. Цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Площа земельної ділянки - 1,3011 га., а також архівні копії вищевказаних Державних актів (а.с.29,31,32).

Доказом того, що покійний ОСОБА_5 отримала право на середню земельну частку (пай), маючи Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №070020/1810 від 24.04.1997 року, реєстраційний номер 427, площа земельної ділянки - 1,55 умовних кадастрових гектарів, є довідка відділу у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 15.04.2021 року №13-0.22-111/104-21 (а.с.30).

Державні акти на право приватної власності на землю взамін вищевказаних сертифікатів не видавались.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Баковецької сільської ради, Жидачівського району Львівської області.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом із ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 , право на земельну частку (пай) на території Баковецької сільської ради площею 1,55 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №070020/1810 від 24.04.1997 року, виданого на підставі розпорядження Голови Жидачівської районної державної адміністрації від 03.04.1997 року №181 та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за № 427.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Баковецької сільської ради, загальною площею 2,0640 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія III-ЛВ №088740 від 26.03.2001 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Баковецької сільської ради, загальною площею 1,3011 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія III-ЛВ №088812 від 26.03.2001 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 липня 2022 року.

Головуючий суддя С.І Сливка