КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

секретар Ольшевська Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від її імені та в її інтересах адвокатом Тирсіним Ярославом Романовичем, який діє на підставі договору, на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 12 серпня 2021 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь 1 307 500,00 грн основного боргу за договором позики, 130 750,00 грн штрафу, 283 100,60 грн пені, 141 550,29 грн % річних від ставки НБУ, 130 750,00 грн інфляційних втрат, а всього 1 993 650,89 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.08.2020 вжито заходів забезпечення позову, а саме заборонено відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 169-170).

У липні 2021 року ОСОБА_1 подано клопотання про скасування заходів забезпечення позову, яке обґрунтовано тим, що первісно позов стосувався виключно стягнення зі ОСОБА_3 заборгованості за договором позики. У подальшому ОСОБА_1 було залучено до справи в якості співвідповідача. Разом з тим, у відповідачів не виникало солідарного обов`язку зі сплати заборгованості за договором позики від 01.11.2016, оскільки квартира у АДРЕСА_1 не є спільною сумісною власністю подружжя. Ця квартира знаходиться виключно у власності ОСОБА_1 , оскільки 28.04.2016 між відповідачами був укладений та нотаріально посвідчений шлюбний договір, за яким зазначена квартира придбавається за кошти ОСОБА_1 та є її особистою приватною власністю. Таким чином, ця квартира не була придбана за кошти, отримані в позику нібито в інтересах сім`ї. А тому, зазначена квартира не може бути предметом задоволення вимог позивача. ОСОБА_1 не є боржником позивача, спір між ними відсутній. Крім того, позовні вимоги не співмірні з вартістю квартири. Таким чином, вжиті заходи забезпечення позову є втручанням в право власності ОСОБА_1 (а.с. 185-187 зв.).

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12.08.2021 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 , про скасування заходів забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики (а.с. 198-199).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову. Вказує, що спірна квартира не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки відповідно до умов шлюбного договору, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 28.04.2016, спірна квартира придбавалась за кошти ОСОБА_1 та є її особистою приватною власністю. Тому, накладення арешту на дану квартиру є непропорційне втручання в право власності ОСОБА_1 . Крім того, в матеріалах справи відсутні факти і докази того, що відповідачі вчиняють дії, спрямовані на ускладнення чи унеможливлення виконання майбутнього рішення суду, зокрема, про продаж свого майна, його обтяження або про такі наміри відповідачів. Також, застосований захід забезпечення позову не є співмірним із ціною позову (а.с. 204-208).

Відзиву від учасників справи не надходило.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підтримала подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просила її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

При цьому із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до приписів частин 7-10 статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи (ч. 7). Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (ч. 8). У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову (ч. 9). У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду (ч. 10).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині 1 статті 89 ЦПК України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.08.2020 заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики задоволено частково. Заборонено відчуження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано доказів необхідності забезпечення позову шляхом накладення саме арешту на майно, тому з урахуванням вимог розумності, суд вважав за можливе вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

За змістом норм процесуального права, скасування заходів забезпечення позову пов`язане не із правомірністю їх вжиття, а із результатами розгляду справи і вирішення спору по суті чи залишенням позову без розгляду, або закриття провадження у справі.

Слід відмітити, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Крім того, суд вправі скасувати вид забезпечення позову по будь-якій справі, яка знаходиться в його провадженні, коли відпаде потреба в ньому або в забезпеченні позову взагалі. Скасування заходів забезпечення позову слід відрізняти від скасування ухвали про забезпечення позову. Різниця полягає в тому, що заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів. При цьому правомірність застосування таких заходів судом відповідач, як правило, не заперечує.

Враховуючи те, що в проваджені Солом`янського районного суду м. Києва перебуває на розгляді дана цивільна справа, провадження якої відкрито 22.01.2018, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики, рішення по даній справі ще не прийнято, тому у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що внаслідок заборони відчуження квартири відбулося непропорційне втручання в право власності ОСОБА_1 не беруться до уваги, оскільки, заборона відчуження - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна і не є позбавленням права власності ОСОБА_1 , яка продовжує володіти і користуватися спірною квартирою. Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона на розпорядження таким нерухомим майном без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про відмову у задоволені клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від її імені та в її інтересах адвокатом Тирсіним Ярославом Романовичем, який діє на підставі договору залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 12 серпня 2021 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 22 липня 2022 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Т.О. Невідома

В.В. Соколова