ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1173/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Сирбул О.Ф.

за участю секретаря - Лаптєвої Ю.М.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за надані юридичні послуги,

встановив:

У травні 2022 ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_2 ) у якому просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу 41 263,18 грн., в тому числі - 40 000,00 грн. (заборгованість за надані юридичні послуги), 299,18 грн. (інфляційне збільшення суми боргу) та 964,00 гри. (3% річних) та вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що між адвокатом ОСОБА_1. та ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги № 02-10/2020 від 02.10.2020.

Відповідно до п. 3.1. Договору Клієнт прийняв на себе зобов`язання сплатити Адвокату вартість юридичних послуг адвоката (гонорар), що надаються, у порядку та строки, визначені у додаткових угодах (замовленнях), шляхом сплати виставлених Адвокатом рахунків за послуги. 14 жовтня 2020 року відповідач видав на ім`я позивача довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мудрою О.М. та зареєстрована в реєстрі за № 1325. З відповідачем було досягнуто згоди, що юридичні послуги надаються в процесі реєстрації відповідача, як суб`єктом підприємницької діяльності та подальшого ведення ним господарської діяльності і вирішення пов`язаних з цим питань. За весь період з 02.10.2020 по 24.02.2021 відповідачем жодного разу не було відшкодовано вартість наданих позивачем юридичних послуг. Загальна сума наданих юридичних послуг склала 40 000,00 грн. Заперечень щодо вартості юридичних послуг чи їх якості від відповідача так і не отримано на момент подання позову до суду. Вимоги позивача погасити заборгованість за надані юридичні послуги, залишились відповідачем поза увагою. Додатково, позивачем було направлено на електронну адресу відповідача вимогу про сплату за надані юридичні послуги. 19.04.2021 від відповідача надходило повідомлення про розірвання договору про надання правової допомоги та про припинення дії довіреності, там сам відповідач підтвердив існування договірних відносин з позивачем. Розрахунки за надані позивачем послуги так погашені і не були, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Крім того, у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, що станом на день звернення до суду становить: 299,18 грн. інфляційне збільшення суми боргу, та 3% річних у сумі 964,00 грн., від загальної суми, яка складає: 40 000,00 грн.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О.Ф. від 31.05.2019 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 24.11.2021, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено до матеріалів справи відзив відповідача.

Ухвалою суду від 08.02.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено до матеріалів справи відповідь на відзив відповідача.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні змісту позовної заяви.

У судове засідання 08.06.2022 відповідач не з`явилась про причини неявки суду не повідомила, проте у відзиві заперечувала проти задоволення позовних вимог вказуючи на те, що ОСОБА_3 була видана довіреність на ім`я ОСОБА_1 , яка видана на фізичну особу, і жодним чином не на адвоката ОСОБА_1. Про вказані обставини свідчать зміст довіреності та дані повіреної особи, де жодним чином відсутня інформація по статусу адвоката у громадянки ОСОБА_1 . Зі слів відповідача, остання незважаючи на наявність договору про надання правової допомоги, жодного разу не користувалась правовою допомогою адвоката ОСОБА_1. Відповідач жодного разу не надавала адвокату завдання-доручення, а відтак до вказаного договору не підписувались додаткові угоди, які б мали передбачати відповідне завдання-доручення та вартість таких послуг.

Позивач скористалась своїм правом на подачу відповіді на відзив згідно ст. 179 ЦПК України, у якому запречуюючи проти доводів відповідача, вказала на те, що між сторонами існувала домовленість, що юридичні послуги будуть надаватись адвокатом в межах ведення нею господарської діяльності, як фізичної-особи підприємця. До матеріалів справи додано ряд документів, які є доказами надання відповідачу правової допомоги у період з 02.10.2020 по 24.02.2021. При цьому, відповідач підписуючи договір про надання правової допомоги № 02-10/2020 від 02.10.2020, усвідомлювала, що за цим договором будуть надаватись юридичні послуги та він є оплатним. Посилання відповідача на те, що згідно змісту договору належним підтвердженням замовлення юридичної послуги є письмове завдання - доручення клієнта, не відповідають умовам укладеного договору.

Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явились в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З урахуванням викладеного суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали у справі, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що в позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).

Судом встановлено, що 02.10.2020 між адвокатом ОСОБА_1. та ОСОБА_2. було укладено договір про надання правової допомоги № 02-10/2020.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009, справа №1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення левкої дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені Договором.

Згідно п. 1.1 Договору Клієнт в порядку та на умовах, визначених цим Договором, дає завдання-доручення, а Адвокат зобов`язується відповідно до завданпя-доручення Клієнта надані йому за плату юридичні послуги адвоката, в тому числі здійснювати представництво (надавати правову допомогу) прав та інтересів Клієнта у будь-яких установах, підприємствах та організаціях, незалежно від підпорядкування та форми власності, в тому числі в органах державної реєстрації, органах Державної податкової інспекції, в органах статистики, в органах пенсійного фонду, установах банків, експертних установах, нотаріальних конторах, в органах державної виконавчої служби, в усіх судових органах України будь-якої інстанції та спеціалізації, правоохоронних органах та органах прокуратури, використовувати передбачені чинним законодавством України та іншими законодавчими актами засоби, а також виконувати всі інші дії, пов`язані з виконанням цього договору.

Згідно п. 1.2. Договору Клієнт делегував Адвокату наступні права: представляти інтереси клієнта а також захищати його інтереси, в тому числі підписувати від імені клієнта документи, для чого надає йому право: знайомитись з матеріалами справи для визначення перспективи справи, робити з них копії, консультувати клієнта з будь-яких, складати та подавати клопотання і заяви, підписувати від імені Клієнта документи, реєстраційні картки, отримувати довідки, тощо.

Адвокат зобов`язується належним чином і в повному обсязі надавати вказані в п.1.1 та п.1.2 даного договору, юридичні послуги (п. 2.1.1. Договору); - надавати Клієнту відповідно до завдання-доручення останнього усні та письмові юридичні консультації щодо предмету даного договору (п. 2.1.2. Договору).

У випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього Договору Сторона яка порушила зобов`язання, несе відповідальність, визначену цим Договором та (або) чинним в Україні законодавством (п. 4.1. Договору).

14 жовтня 2020 року відповідач на підставі договору додатково видала довіреність на адвоката ОСОБА_1., яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мудрою О.М. та зареєстрована в реєстрі за № 1325.

Судом встановлено, що на виконання договірних відносин позивачем було підготовлено документи на реєстрацію відповідача ОСОБА_2 суб`єктом підприємницької діяльності, відкрито рахунок в банківській установі, підготовлено та подано пакет документів щодо отримання ліцензій на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, оскільки відповідач обрала вид господарської діяльності - відкриття кальян-бару, велися переговори з орендодавцем та готувалися проекти договорів оренди приміщення, розроблювалися документи щодо укладення трудових відносин з найманими працівниками, юридичний захист в суді, неодноразові консультації щодо ведення господарської діяльності.

Так, у період з 02.10.2020 по 24.02.2021 позивачем надавалались юридичні послуги у процесі реєстрації відповідача, як суб`єктом підприємницької діяльності та подальшого ведення ним господарської діяльності і вирішення пов`язаних з цим питань, а саме: - реєстрація фізичної особи - підприємця в органах державної реєстрації, з отриманням виписки; відкриття рахунку в АТ «Приватбанк» для ФОП ОСОБА_2 ; ведення переговорів з орендодавцем щодо укладення з ним договору оренди для ведення господарської діяльності ФОП ОСОБА_4 , розробка проекту договору оренди, узгодження інших питань з орендодавцем по оренді, прийняття участі у вирішення спорів з орендодавцем; послуги щодо оформлення печатки для ФОП ОСОБА_2 ; підготовка документів та супровід щодо встановлення касового апарату з програмним забезпеченням для ФОП ОСОБА_2 ; підготовка пакету документів з подальшою подачею до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві та отриманням ліцензій на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями; допомога при укладенні договорів з постачальниками замовлених товарів (алкоголю, посуду, техніки, тощо) для здійснення ФОП ОСОБА_2 господарської діяльності, оформлення договору з охоронною компанією ТОВ «Венбест-Безпека 7»; підготовка пакету документів про прийняття та звільнення з роботи найманих працівників, розробка проектів трудових договорів з найманими працівниками; подача пакету документів на встановлення зовнішньої вивіски; підготовка відповіді на лист Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 30.12.2020; юридичний захист у справі № 761/40122/20, що слухалась в Шевченківському районному суді м. Києва, про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення карантинних обмежень суб`єкта господарювання, ознайомлення з матеріалами адміністративної справи та прийняття участі у судовому засіданні під час розгляду справи, отримання копії постанови витрати, пов`язані з роздруківкою, копіюванням, поштовими відправленнями, проїзду юридичні консультації протягом періоду з 02.10.2020 по 24.02.2021 та юридичний супровід господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 .

Згідно умов договору № 02-10/2020 відповідачу були надані послуги на загальну суму 40 000,00 грн.

Таким чином, загальна сума за надані юридичні послуги, згідно рекомендацій щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару відповідачу нараховано наступний розмір гонорару, виходячи з видів наданих послуг, за період з 02.10.2020 року по 24.02.2021, становить 40 000,00 грн.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3.1. Договору Клієнт прийняв на себе зобов`язання сплатити Адвокату вартість юридичних послуг адвоката (гонорар), що надаються, у порядку та строки, визначені у додаткових угодах (замовленнях), шляхом сплати виставлених Адвокатом рахунків за послуги.

Згідно до п. 3.2. Договору Клієнт прийняв на себе зобов`язання сплатити Адвокату додаткові витрати на підставі окремих рахунків, що відповідно до завдання-доручення, що не були включені до загальної вартості юридичних послуг згідно Договору.

16 квітня 2021 року позивачем було направлено вимогу на адресу реєстрації відповідача з вимогою сплати заборгованості за надані юридичні послуги на загальну суму 40 000,00 грн. Дана вимога була відправлена з описом вкладення та з поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Будь-яких зауважень щодо обсягу наданих послуг чи їх вартості, не надання таких юридичних послуг від відповідача на адресу позивача не надходило.

Таким чином, встановленні обставини свідчать про невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, оскільки відповідач є такою, що не приступила до виконання свого грошового зобов`язання.

До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Тлумачення пункту 3 частини першої статті 3, статті 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових. Зокрема, свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначенні умов договору, форми договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі від 20.01.2016 року у справі № 6-29021ск15 зазначила, що договір про надання правової допомоги укладався за взаємною згодою та вільним волевиявленням сторін, відповідач підписуючи його, погодилася з умовами і розміром гонорару адвоката, правочин недійсним у встановленому законом порядку не визнавався, питання про його розірвання позивач не порушувала та умови не оспорювала, вказаний правочин є дійсним, доказів на підтвердження виплати позивачу гонорару за надані ним послуги не надала, за таких обставин суд дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення позову про стягнення грошової суми за договором.

Верховний Суд України у своїй постанові від 28.11.2011 року у справі № 6-55цс11 погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо того, що відповідно до принципу свободи договору, закріпленого в ст. 627 ЦК України, сторони добровільно уклали договір про надання послуг за плату та самостійно визначили її розмір і порядок розрахунків. Чинне законодавство не містить заборони на визначення розміру плати (гонорару) за надані послуги (правова допомога) у вигляді відсотків від досягнутого кінцевого результату (фактично стягнутої заборгованості).

Аналізуючи матеріали справи та беручи до уваги той факт, що відповідачем не оскаржується у судовому порядку договір № 02-10/2020, суд вважає, що сторони при укладенні договору добровільно реалізували право на укладення договору та визначення його умов.

Крім того, 19.04.2021 відповідач у відповідь на вимогу позивача щодо сплати заборгованості надсилала повідомлення про розірвання договору про надання правової допомоги з позивачем, та про припинення дії довіреності, тим самим відповідач підтвердив існування між нами договірних відносин.

Відповідно до положень ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Статтею 654 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Законом передбачено можливість припинення дії договору про надання правової допомоги на вимогу однієї із сторін договору. Реалізація однією із сторін договору права на припинення договору в односторонньому порядку здійснюється шляхом повідомлення іншої сторони про прийняття відповідного рішення в позасудовому порядку.

Договір № 02-10/2020 про надання правової допомоги № 02-10/2020 укладений між адвокатом ОСОБА_1. та ОСОБА_2. або окремі його положення у встановленому порядку недійсними не визнані, та не розірваний сторонами договору.

Отже, враховуючи те, що відповідач порушила умови Договору № 02-10/2020, у зв`язку із чим у ОСОБА_2 виникло зобов`язання сплатити адвокату ОСОБА_1. витрати за послуги з надання юридичних послуг у сумі 40 000 грн. 00 коп.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Посилання відповідача на те, що вона не зважаючи на укладений договір не користувалась юридичними послугами наданими позивачем, не надавала будь-які завдання-доручення, та не узгоджувала вартість таких послуг, не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи, оскільки вони спростовуються наданими позивачем та дослідженими в судовому засіданні доказами та не впливають як на обсяг фактично наданих за Договором послуг, так і на досягнення обумовленої сторонами Договору мети.

При цьому, як встановлено у ході судового розгляду з боку відповідача жодних претензій з часу укладення договору так і на момент оримання претензії позивача, на адресу адвоката ОСОБА_1. не надходило.

Водночас доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідачем порушено умови договору в частині своєчасної сплати грошових коштів за надані послуги, на час звернення позивача до суду відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання за договором, грошові кошти за надані послуги у мінімальному розмірі встановленому законодавством позивачу не сплатила, відповідач не заявляла вимог з приводу оспорювання договору, а посилання відповідача на те, що вона не користувалась будь-якими юридичними послугами позивача, суд вважає безпідставними за результатом оцінки наведених вище наявних в матеріалах справи доказів.

Будь-яких інших фактичних даних, які б мали значення для правильного вирішення спору, суд не встановив.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що сторони були вільними та укладення договору відповідало їх волі, а відтак, оскільки відповідач не виконала взяті за договором умов щодо сплати коштів за отримані юридичні послуги у спірному розмірі, а тому суд приходить до висновку про те, що позов в цій частині підлягає задоволенню повністю та стягненню з відповідача на користь позивача кошти за отримані юридичні послуги за договором № 02-10/2020 від 02.10.2010 у сумі 40 000 грн. 00 коп.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача штрафних санкцій, то суд зазначає наступне.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаї ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України)

У ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (пункт 45), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19-ц) (пункт 54).

Враховуючи умови Договору та вказані положення чинного законодавства України, з огляду на те, що відповідач, як встановлено судом, прострочила виконання грошового зобов`язання відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача пеню в розмірі подвійної ставки НБУ (що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр».

Згідно розрахунку інфляційне збільшення суми боргу складає 299,18 грн. (сума боргу: 40 000,00 грн. сукупний індекс інфляції за період з лютого 2021 року по травень 2021 року - 102,41; 40 000,00 х 102,41 / 100% - 40 000,00).

Згідно розрахунку 3% річних від суми боргу складає 964,00 грн. (сума боргу: 40 000,00 грн., всього днів прострочки (з 24.02.2021 по 25.05.2021) - 91 день; 40 000,00 х 91 х 3 % / 365).

Надані позивачем розрахунки шрафних санкцій перевірено судом та може бути покладено в основу рішення, а відтак підлягають задоволенню.

Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку штрафних санкцій відповідач суду не надала.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення в повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджено квитанцією про сплату судового збору, яка міститься у матеріалах справи.

Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 19, 42, 76, 89, 263-264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за надані юридичні послуги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу 41 263 (сорок одна тисяча двісті шістдесят три) гривні 18 копійок, з яких: 40 000,00 грн. - заборгованість за надані юридичні послуги; 299,18 грн. - інфляційне збільшення суми боргу; 964,00 грн. - 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: