Справа № 346/5271/21
Провадження № 22-ц/4808/864/22
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вінтоняк Назарій Михайлович на рішення Коломийського міськрайонного суду від 27 травня 2022 року, у складі судді Калинюка О.П., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 29.04.2011 року вона перебувала з відповідачем в шлюбі, в якому в них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 19.10.2020 року шлюб між сторонами розірвано, а малолітніх дітей залишено на проживанні з матір`ю ОСОБА_5 .

Зазначала, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Вказувала що їй важко самостійно утримувати дітей згідно з їх потребами, тому, малолітні діти потребують матеріального утримання і з боку батька. Відповідач є працездатним, фактично постійно проживає та працює за кордоном, має хороший дохід, а отже, є спроможним сплачувати аліменти на утримання дітей.

Просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 3 000 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення останніми повноліття.

Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 10 січня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їхніх малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 2 700 гривень щомісячно на кожну дитину.

В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 20 квітня 2022 року заяву ОСОБА_1 в інтересах якого діяв представник ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Коломийського міськрайонного суду від 10.01.2022 року скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 27 травня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їхніх малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 3 000 гривень щомісячно на кожну дитину. Стягнення розпочато з 02.11.2021 року до досягнення вказаними дітьми повноліття. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що з урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вік дітей та пов`язані з цим витрати на їх харчування, забезпечення найбільш необхідними речами, врахував різке підняття цін на продукти харчування та речі першої необхідності для забезпечення найважливіших потреб дітей, позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнив та визначив розмір аліментів по 3000 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначив, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами здатність відповідача сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі по 3000 грн щомісячно на кожну дитину.

Також, на думку представника апелянта, судом не враховано що відповідач ОСОБА_1 працевлаштований у Республіці Польща, отримує невисоку заробітну плату та несе матеріальні витрати пов`язані із орендою житла, оскільки власного житла у нього не має. Під час перебування у шлюбі з позивачкою всі зароблені кошти він вкладав у реконструкцію та покращення житлових умов в будинок де вони проживали і який належить батькам позивачки.

Позивачка не довела належними доказами обсяг витрат, необхідний на утримання дітей, а також не надала доказів витрат, які вона витрачає на їх утримання.

Крім того, суд стягнув значно більшу суму аліментів, ніж це передбачено законом.

Просить скасувати рішення суду, постановити нове рішення, яким стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1400 грн щомісячно на кожну дитину.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористалася.

Згідно частини першої статті 369 ЦПК України, частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає.

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що сторони по справі перебували у шлюбі, який зареєстровано 29.04.2011 року у виконкомі Нижньовербізької сільської ради, Коломийського району, актовий запис №3.

За час перебування в шлюбі у сторін народилася дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01.08.2012 року та син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 08.10.2014 року (а.с.8,9)

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 19 жовтня 2020 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишено на проживанні з матір`ю ОСОБА_5 . Відновлено дошлюбне прізвище ОСОБА_9 .

На даний час малолітні діти зареєстровані та фактично проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач, заперечуючи позовні вимоги позивачки, посилався на те, що під час перебування у шлюбі всі зароблені кошти витрачав на облаштування будинку в якому вони проживали, сплачувати аліменти у розмірі по 3000 грн на кожну дитину не має можливості, оскільки на даний час він проживає в республіці Польща, отримує невисоку заробітну плату та витрачає кошти на оренду житла.

Відповідач вказав, що його фінансове становище дозволяє сплачувати аліменти на дітей по 1400 грн щомісячно.

За приписами ч. 1,2 ст. 12 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачка, пред`являючи позов про стягнення з відповідача аліменти на утримання дітей посилалася на те, що відповідач є молодою, працездатною особою, інших утриманців не має, працює за кордоном, а саме в республіці Польща, просила стягнути аліменти у твердій грошовій сумі по 3000 грн на кожну дитину щомісячно.

При цьому, позивач зазначила, що на даний час працювати можливості не має, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , її дохід це соціальна допомога як малозабезпеченій сім`ї та як багатодітній матері.

Натомість відповідач, заперечуючи доводи позовної заяви не представив суду будь-яких доказів щодо надання допомоги на утримання дітей.

Щодо посилань апелянта на те, що він працює неповний робочий день та отримує заробітну плату в розмірі орієнтовно 1 550 злотих на місяць і цих коштів замало на його самостійне проживання, то такі теж не є підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення аліментів на дитину.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 11.03.2020 року по справі №759/10277/18, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Посилання апелянта на те, що визначений судом розмір аліментів перевищує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлений чинним законодавством, не заслуговують на увагу, оскільки законодавством України закріплено виключно гарантований державою рівень мінімального матеріального забезпечення громадянина України, у тому числі дитини до досягнення нею певного віку, тоді як при визначенні розміру аліментів на утримання малолітніх дітей, суд обґрунтовано виходив з того, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу дочці та сину у визначеному позивачем розмірі, що є достатнім та таким, що відповідає потребам дітей, спрямованим на забезпечення їхнього гармонійного розвитку.

Апелянт, заперечуючи спроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, обмежився посиланням на те, що він не має стабільного та постійного достатнього доходу, а тому вважає справедливим визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі по 1400 грн на дитину, однак на підтвердження вказаних обставин не подав суду належних доказів щодо отриманого ним доходу за 2022 рік, а відтак зазначені доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків місцевого суду та не містять підстав для зміни чи скасування судового рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб справи незначної складності є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Вінтоняк Назарій Михайлович залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 27 травня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин