Провадження № 2/369/50/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2022 м. Київ

23 червня 2022 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Мінєєвій А.О., за участі прокурора Тарасенко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Києво-Святошинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Боярської міської ради, Комунального некомерційного підприємства «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Управління фінансів Бучанської районної державної адміністрації, про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину,

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2017 року заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області Д.Демченко звернувся до суду в інтересах держави в особі Києво-Святошинської РДА Київської області, ЦРЛ Києво-Святошинського району Київської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Управління фінансів Києво-Святошинської державної адміністрації Київської області, про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Свої вимоги прокурор обґрунтовував тим, що вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.06.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 5-ти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 роки. Судом встановлено та визнано доведеним, що 13.06.2015 року близько 5-00 год. ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у квартирі АДРЕСА_1 , маючи умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність здоров`я людини, з метою реалізації вищевказаного умислу, в ході сварки, яка виникла на ґрунті неприязних стосунків, підійшов до ОСОБА_2 та умисно наніс йому три удари кухонним ножем в область живота, сідниць та спини, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення задньої поверхні грудей зліва, лівобічного гемопневмотораксу; проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки справа з пошкодженням тонкої кишки, брижі тонкої кишки парієнтальної очеревини тазу, гемоперитоніуму, колото-різане порання правої сідничної ділянки, які відповідно до висновку експерта № 336/Д від 04- 25.12.2015 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

За даним фактом 17.06.2015 року розпочато кримінальне провадження за №0002201 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_2 із 13.06.2015 року по 24.06.2015 року (11 ліжко-днів) перебував на стаціонарному лікуванні в об`єднаному відділенні хірургічного профілю Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району.

Відповідно до розрахунку, проведеного Центральною районною лікарнею Києво-Святошинського району, сукупна вартість лікування ОСОБА_3 в обєднаному відділенні хірургічного профілю склала 4 631,33 грн.

Отримані ОСОБА_2 тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку з вчиненим ОСОБА_4 злочином. Разом із цим, відповідач не відшкодував витрати на лікування потерпілого від злочину.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 , і.к. НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати, понесені на лікування потерпілого від злочину, в сумі 4 631,33 грн., які перерахувати на розрахунковий рахунок Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області 7863, , УДКСУ у Київській області МФО 821018.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.10.2017 року позовну заяву залишено без руху (а.с.13).

12.12.2017 року позивачем усунуто недоліки.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.12.2017 року провадження в справі було відкрито з призначенням судового засідання на 28.02.2018 року.

26.02.2018 року ОСОБА_1 надав відзив на позовну заяву, заперечував щодо задоволення позовних вимог (а.с. 24-29).

14.09.2021 року представником відповідача в судовому засіданні надані письмові пояснення, заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.11.2021 року в якості правонаступників до справи залучено Боярську міську раду та КНП «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради».

В судове засідання з`явився прокурор Тарасенко А.С. та підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник Боярської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі, враховуючи фактичні обставини справи.

Відповідач та представник відповідача заперечували щодо задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.06.2015 року близько 5 години ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_1 , маючи умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність - здоров`я людини, з метою реалізації вищевказаного умислу, в ході сварки, яка виникла на ґрунті неприязних стосунків, підійшов до ОСОБА_2 та умисно наніс йому три удари кухонним ножем в область живота, сідниць та спини, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення задньої поверхні грудей зліва, лівобічного гемопневмотораксу; проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки справа з пошкодженням тонкої кишки, брижі тонкої кишки, парієнтальної очеревини тазу, гемоперитоніуму, які, відповідно до висновку експерта № 336/Д від 04-25.12.2015 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку експерта № 336/Д від 04-25.12.2015 року згідно наданої документації у ОСОБА_2 мались: проникаюче колото-різане поранення задньої поверхні грудей зліва, лівобічний гемопневмоторакс; проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки справа з пошкодженням тонкої кишки, брижі тонкої кишки, парієтальної очеревини тазу, гемоперитоніум, колото-різане порання правої сідничної ділянки. Виявлені тілесні ушкодження виникли від 3 або більше дій гострого предмету з колюче-ріжучими властивостями, яким міг бути ніж, за давністю можуть відповідати вказаному в постанові терміну (13.06.2015 року). Напрямок дії травмуючого предмету при утворенні рани надлопаткової ділянки міг бути близький до ззаду-вперед, згори-вниз, при утворення рани сідниці міг бути близький до ззаду-вперед, при утворенні рани передньої черевної стінки міг бути близький до спереду-назад. Один і той самий (колото-різаний) характер поранень, близько за розмірами рани шкіри вказують на можливість виникнення всіх описаних тілесних ушкоджень від дії одного предмету. Проникаючі поранення грудей та живота відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки життя (пункти 2.1.3-й та 2.1.3-к Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 від 19.01.1995 року МОЗ України). Колото-різана рана сідниці відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для загоєння рани необхідно від 6 до 21 дня (пункт 2.3.1-а Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 від 19.01.1995 року МОЗ України). Судово-медичних даних для визначення послідовності спричинення поранень немає. Враховуючи дані протоколів операції (рани шкіри, пошкодження очеревини в ділянці здухвинних судин не кровоточать, здухвинні судини не ушкодженні) від виникнення описаних пошкоджень до госпіталізації могли пройти години. Висловитись точніше про даний проміжок часу неможливо. Здатність до виконання активних дій потерпілим після отримання тілесних ушкоджень (в тому числі сидіти, пересуватись по квартирі, виходити з будинку) не виключається. Враховуючи розташування тілесних ушкоджень та дані слідчих експериментів під час виникнення поранення передньої черевної стінки потерпілий міг бути обернений передньою поверхнею тіла до нападника, при виникненні поранень задньої поверхні грудей та сідниці потерпілий міг бути обернений задньою поверхнею тіла до нападника.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.06.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені пунктами 2-4 статті 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця роботи та проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6019 (шість тисяч дев`ятнадцять) грн. 91 коп. завданої майнової шкоди та 100000 (сто тисяч) завданої моральної шкоди (а.с.7-9).

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина відповідача ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України доведена вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 червня 2016 року.

Положеннями п.п. 1, 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545, передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003 (у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Такої ж позиції дотримується і Європейський суд з прав людини, який, зокрема, у рішенні від 11.02.2003 року по справі "Хаммерн (Hammern) проти Норвегії" (скарга № 30287/96) встановив, що тягар фінансових збитків, завданих порушенням і розглядом кримінальної справи, що була закрита чи закінчилась виправданням обвинуваченого, несе обвинувачений, якщо він не зможе довести, що вірогідна відсутність факту вчинення ним поставленого йому у вину діяння. Положення пункту 2статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не порушено.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995№ 11 «Про відшкодування витратна стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Згідно із вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Відповідно до інформації наданої центральною районною лікарнею Києво-Святошинського району від 04.05.2017 року № 274, ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в об`єднаному відділенні хірургічного профілю з 13.06.2015 року по 24.06.2015 року. Хворим проведено 11 ліжко-днів. Вартість лікування становить 4 631,33 гри. (розрахунковий рахунок: код 39108632 УДКСУ у Київської області МФО 821018 р/р НОМЕР_2 ) (а.с.10).

Відповідно до ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1 600,00 грн.

Керуючись ст. ст. 1166, 1187, 1206 ЦК України, п. 2 Порядку обчислення розмірі фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 № 545, ст. ст. 10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати, понесені на лікування потерпілого від злочину, в сумі 4631,33 грн., які перерахувати на розрахунковий рахунок Комунального некомерційного підприємства «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради» (, рахунок: НОМЕР_3 , МФО 820172, Банк: ДКСУ м. Київ).

Стягнути з ОСОБА_1 1 600 грн. судового збору на користь держави.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.М. Ковальчук