Справа № 466/9317/16-ц
Провадження № 2/466/41/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2022 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретарів с/з Семків Х.І., Лелик О.М., Репети К.М., Теслі С.Б.,

справа № 466/9317/16-ц,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м.Львова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , управління державної реєстрації Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Юзва Назарій Богданович та ОСОБА_3 , обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання недійсною реєстрації права власності на житловий будинок та зняття з реєстрації права власності,-

за участі відповідача ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

07.11.2016 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третьої особи без самостійних вимог обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» та просила визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 188,4 кв.м., гараж під літ. «Г», сарай під літ. «В», видане ОСОБА_2 , визнати недійсною реєстрацію права власності та зняти з реєстрації права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що оскільки рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 24.10.2016 скасовано рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 23.07.2008 року про визнання за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок в цілому, загальною площею 188,4кв.м., який позначений в технічному паспорті під літерою «А-1», гараж під літерою «Г» та сарай під літерою «В», які розташовані на АДРЕСА_1 . У задоволенні позову відмовлено. Вважає, що ОСОБА_2 порушує її житлові права, а тому змушена звернутися до суду.

14.03.2017 позивач звернулася з заявою в порядку ст.31 ЦПК України та додатково просила: управління державної реєстрації Львівської міської ради визнати реєстрацію за №2453801 право власності на будинок АДРЕСА_2 недійсним та зняти з реєстрації права власності (том 1 а.с.21). Третю особу ОКП ЛОР МБТІ та ЕО внести зміни в інвентаризаційну справу.

15.01.2018 Позивач звернулася до суду з позовною заявою в порядку ст.49 ч.2.п.2 ЦПК України до ОСОБА_2 , третьої особи приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Юзва Назарій Богданович та просила визнати договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 та господарських будівель ОСОБА_2 недійсним (том 1 арк. спр.234,235), визнати свідоцтво про право власності на ОСОБА_4 , виданого 01.09.2016 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзва Назарієм Богдановичем недійсним та зняття з реєстрації (том 1 арк. спр.102-104).

04.05.2018 представник відповідача адвокат Плат Є.І. звернулася з заявою в порядку ст.53 ЦПК України та просила залучити в справі в якості третьої особи на стороні відповідача Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради, оскільки такою було узаконено право власності ОСОБА_2 на будинок (том 1 арк. спр.152).

06.02.2019 звернулася до суду з заявою ОСОБА_3 як представник малолітнього сина ОСОБА_4 та просила її залучити до справи (том 1 арк. спр.115).

15.10.2019 Позивач звернулася до суду з позовною заявою в порядку ст.49 ч.2.п.2 ЦПК України до ОСОБА_2 , третьої особи орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Юзва Назарій Богданович Богданович та просила визнати договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 та господарських будівель ОСОБА_2 своєму синові ОСОБА_4 01.09.2016 року, вчиненим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзва Назарієм Богдановичем недійсним, визнати свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , видане ОСОБА_4 недійсним (том 1 арк. спр.245,246).

Заявою від 28.10.2019 Відповідач просив відмовити в прийнятті уточненої позовної заяви ОСОБА_1 від 09.10.2019, поданої до суду 15.10.2019 (том 1 арк. спр.253).

28.10.2019, 18.02.2020 та 17.06.2021 ОСОБА_2 звернувся з заявою про застосування строку позовної давності щодо визнання недійсним права власності на будинок (том 1 арк. спр.257, том 2 арк. спр.9).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2021 справу передано судді Невойту П.С. (том 2 арк. спр.73,74).

Ухвалою судді від 19.03.2021 прийнято до розгляду справу №466/9317/26-ц 2/466/60/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи без самостійних вимог обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Юзва Назарій Богданович про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання недійсною реєстрації права власності на житловий будинок та зняття з реєстрації права власності.

Розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження з викликом сторін та призначити підготовче судове засідання 14 квітня 2021 року.

Повторно заявою від 14.05.2021 Відповідач просив відмовити в прийнятті уточненої позовної заяви ОСОБА_1 від 09.10.2019, поданої до суду 15.10.2019 (том 2 арк. спр.85).

Ухвалою від 06.10.2021 суд залучив до участі відповідачем: управління державної реєстрації Львівської міської ради, а також третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради, орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Юзва Назарій Богданович та ОСОБА_3 в справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи без самостійних вимог обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання недійсною реєстрації права власності на житловий будинок та зняття з реєстрації права власності.

Тією ж ухвалою витребував від приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Юзва Назарій Богданович та належно завірені копію договору дарування житлового будинку від 01.09.2016, зареєстрованого в реєстрі за № 2013 та документи на підставі яких було посвідчено такий договір.

25.10.2021 приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Юзва Н.Б. скерував на адресу витребовувані документи.

01.11.2021 ОСОБА_2 подав письмовий відзив на позовну заяву. Просив відмовити у задоволенні позову, застосувати строки позовної давності.

18.11.2021 позивач подала письмову відповідь на відзив. Просить позов задовольнити.

Ухвалою від 09.12.2021 суд витребував з архіву Шевченківського районного суду м.Львова цивільну справу №2-3856/2008 за позовом ОСОБА_2 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи: Управління земельних ресурсів м.Львова, ОСОБА_5 про визнання права власності на самочинне будівництво та з ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» інвентаризаційну справу на будинок АДРЕСА_1 .

Цією ж ухвалою суд закрив підготовче провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , управління державної реєстрації Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Юзва Назарій Богданович та ОСОБА_3 , обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання недійсною реєстрації права власності на житловий будинок та зняття з реєстрації права власності та призначив справу до судового розгляду по суті.

Будучи в судовому засіданні 09.12.2021 позивач та представник позивача позовні вимоги підтримували, просили позов задовольнити. В судові засідання 27.01.2022, 25.02.2022, 10.03.2022, 18.03.2022, 13.05.2022, 27.05.2022 та 15.06.2022 не прибували, причин неприбуття суду не повідомляли, заяв про відкладення судового засідання ними подано не було. Оскільки, позивачем та представником позивача подано докази на підставі яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, не заявлено клопотань про витребування інших доказів, суд дійшов переконання про розгляд справи у відсутності позивача та представника позивача на підставі наявних доказів.

В судовому засіданні ОСОБА_2 заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа ОСОБА_3 заперечила щодо задоволення позовних вимог.

Представник відповідача управління державної реєстрації Львівської міської ради в судове засідання не прибув, причин неприбуття суду не повідомив.

Представники третіх осіб Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Юзва Назарій Богданович обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» в судове засідання не прибули, причин неприбуття суду не повідомили, заяв про відкладення судового засідання на адресу суду не надходило.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 , дослідивши наявні у справі докази, матеріали цивільної справи №2-3856/2008, інвентаризаційну справу на будинок АДРЕСА_1 , давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов такого.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України).

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Суд встановив такі обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Дана квартира належить до комунальної власності.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 23.07.2008 року визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок в цілому, загальною площею 188,4кв.м., який позначений в технічному паспорті під літерою «А-1», гараж під літерою «Г» та сарай під літерою «В», які розташовані на АДРЕСА_1 .

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 24.10.2016 скасовано рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 23.07.2008 року про визнання за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок в цілому, загальною площею 188,4кв.м., який позначений в технічному паспорті під літерою «А-1», гараж під літерою «Г» та сарай під літерою «В», які розташовані на АДРЕСА_1 . У задоволенні позову відмовлено.

Право власності на майно за ОСОБА_2 зареєстровано в електронному реєстрі прав власності не нерухоме майно 01.09.2008, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», номер витягу 2006619, реєстраційний номер 24534801.

Згідно договору дарування від 01.09.2016, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзва Н.Б. власником житлового будинку АДРЕСА_1 разом з відповідною частиною господарських будівель та споруд та земельної ділянки, загальною площею 0,0414 га за цією ж адресою є ОСОБА_4 /том 2 арк.спр.126/.

Як убачається з акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 09.09.2016 року (том 3 арк.спр.6-8) під час проведеної перевірки будівництва будинку АДРЕСА_1 та будівельна приватизованій ділянці, порушень не встановлено.

Згідно з частиною другою статті 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі №905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження №61-2417сво19).

Вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання недійсною реєстрації права власності на житловий будинок та зняття з реєстрації права власності з моменту його видачі та реєстрації є неефективним способом захисту, оскільки позивач не зазначає, в який спосіб зазначені акти порушують її право та у разі скасування таких, яке право її буде відновлено.

Оскарження договору дарування від 01.09.2016, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзва Н.Б. є похідним від скасування первинного права власності на будинок, а тому ці вимоги також не підлягають до задоволення.

З приводу клопотання відповідача щодо застосування строку позовної давності до заявлених позивачем вимог, суд приходить такого.

Згідно ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За приписами ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Частиною третьою та четвертою статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, ОСОБА_1 вправі була звернутись до суду із заявленими ним вимогами, що вона і зробила, однак не довела суду порушеного ОСОБА_2 її права.

Відтак, строк позовної давності позивачем не пропущено, а тому клопотання представника відповідача про застосування до заявлених вимог строку позовної давності не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи та поданих доказів, суд дійшов переконання про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , управління державної реєстрації Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Юзва Назарій Богданович та ОСОБА_3 , обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання недійсною реєстрації права власності на житловий будинок та зняття з реєстрації права власності.

У відповідності до ч.1, 6 ст.141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , управління державної реєстрації Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Юзва Назарій Богданович та ОСОБА_3 , обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок, визнання недійсною реєстрації права власності на житловий будинок та зняття з реєстрації права власності - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4 ;

Відповідач: управління державної реєстрації Львівської міської ради, , юридична адреса: місто Львів, вул. Городоцька, 299

Треті особи: орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, місцезнаходження: м. Львів, вул. Липинського,11,

приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Юзва Назарій Богданович, місцезнаходження: м. Львів, вул. Липинського,3

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ;

обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», , юридична адреса: м.Львів, вул.Липинського, 54.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 15.07.2022.

Суддя П. С. Невойт