Справа № 754/5522/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Лісовська О.В., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами був укладений договір позики від 01.04.2021 року, відповідно до якого відповідач отримав від позивача у борг грошові кошти у розмірі 168000, 00 доларів США, які зобов`язався повернути до 01.05.2022 року. Але в установлений строк грошові кошти не повернув.

Також представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 .

Вказана заява мотивована тим, що на момент звернення до суду з даним позовом грошові кошти відповідачем не повернуті. Станом на день звернення з даним позовом сума боргу відповідача перед позивачем становить 668000, 00 доларів США. Враховуючи те, що на даний час державні реєстратори та нотаріуси мають право вчиняти реєстраційні дії та посвідчувати правочини щодо відчуження майна, у позивача є всі підстави вважати, що відповідач може переоформити право власності на майно на інших осіб з метою уникнення звернення стягнення на майно, враховуючи розмір заборгованості відповідача перед позивачем. Крім того, представник вказує, що з урахуванням ситуації у країні неможливо передбачити термін судового розгляду, а відповідно наявність судового спору, що є підставою для намагання реалізувати (відчужити) майно або його обтяжити. На підставі викладеного представник позивача просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_2 , а саме: земельну ділянку, що знаходиться у с/раді Горошківка Тетіївського району Київської області; квартиру АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, що знаходиться у с/раді Ярмаківська Миргородського району Полтавської області; квартиру АДРЕСА_2 ; садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред"явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюються для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з"ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як вбачається з поданої заяви, заявник просить суд забезпечити позову, зважаючи на те, що станом на день звернення з даним позовом сума боргу відповідача перед позивачем становить 668000, 00 доларів США, на даний час державні реєстратори та нотаріуси мають право вчиняти реєстраційні дії та посвідчувати правочини щодо відчуження майна, у позивача є всі підстави вважати, що відповідач може переоформити право власності на майно на інших осіб з метою уникнення звернення стягнення на майно, враховуючи розмір заборгованості відповідача перед позивачем.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, розмір боргу відповідача перед позивачем на даний час становить 680000, 00 доларів США.

Але при цьому заявником до заяви про забезпечення позову не долучено належних та допустимих доказів на підтвердження вартості нерухомого майна, на яке він просить накласти арешт, що унеможливлює перевірку судом відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам.

Суд не вбачає з поданої заяви та долучених до неї письмових доказів наявність реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача та ймовірність ускладнення виконання судового рішення у разі задоволення позову при невжитті таких заходів, оскільки з наданих документів не вбачається, що відповідач вчиняв дії з відчуження належного йому майна, а також здійснив заходи, спрямовані на нівелювання ризиків, пов`язаних із вчиненням дій, що можуть вплинути на цілісність і схоронність такого майна.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, суддя приходить до висновку, що підстав для задоволення заяви представника позивача немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 151 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п?ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя О.В.Лісовська