справа № 388/2022/21
провадження № 2/388/106/2022
18.07.2022м. Долинська
Долинський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді - Степанов С.В.
при секретарі - Гриненко М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Долинська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Долинської міської ради Кіровоградської області та співвідповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -
Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на майно в порядку спадкування мотивуючи свої вимоги наступним.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки, ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Позивачкою вчасно було відкрито спадкову справу у державного нотаріуса Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Фоміних В.В., яка 25 травня 2021 року видала їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку, розміщеного за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою для відмови, згідно виданої постанови, стало те, що позивачкою, ОСОБА_1 , не було надано відповідні правовстановлюючі документи. Враховуючи обставини зазначені в Постанові та керуючись ст. 68 Закону України «Про нотаріат», п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затверджена наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5), нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що змусило позивачку звернутись до суду з даним позовом.
1 / 2 частина житлового будинку розміщеного за адресою:
АДРЕСА_1 (далі- спірний будинок) належала матері позивачки, ОСОБА_3 на праві власності, на підставі свідоцтва про право власності, виданого державним нотаріусом Долинської державної нотаріальної контори Таран Н.Т. 30.09.1986 р. за номером в реєстрі 1394, та на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Долинської державної нотаріальної контори Таран Н.Т. 04.10.1986 р. за номером в реєстрі 1452.
Відповідно до виготовленого 05.04.2017 року технічного паспорту, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , складається із житлового будинку під літ. «Е», (1989 року побудови), з господарськими будівлями: сіни під літ. «е»; сарай під літ. «З»; вбиральня під літ. «Ж»; колодязь під літ. «К»; огорожа під літ.«№1»; ворота під літ. «№2»; замощення під літ. «1».
Вказаний житловий будинок та частина господарських будівель будувались
покійною матір`ю позивачки, ОСОБА_3 ще до її смерті у 1986 році. До смерті матері та на її момент позивачка проживала та була зареєстрована разом з нею в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 (підтверджується довідкою № 1172, виданої виконкомом Долинської міської ради 18.03.2015 p.). Після смерті матері в спірному будинку проживає лише позивачка зі своєю сім`єю весь час проживання в спірному будинку з моменту смерті матері (26 років) (довідка адміністратора ЦНАП від 29.06.2021 p.). В зв`язку з цим позивач змушена звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав.
Сторона позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.
Представник відповідача Долинської міської ради Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся, про причини неявки суду не повідомляв. Відзив на позовну заяву до суду не надавав.
Співвідповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась через оголошення про виклик до суду на веб-сайті Судова влада України. Від співвідповідача заяв та відзиву до суду не надходило.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона є сусідкою та підтверджує факт проживання позивачки з покійною матір`ю та те, що з 1985 року покійна мати позивачки ОСОБА_3 разом із своїм батьком (дідом позивачки) будували будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та існуванням умов передбачених ст.. 280 ЦПК України.
Заслухавши сторону позивача та свідка, оцінивши докази в їх сукупності та дослідивши матеріали справи, копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 відносно ОСОБА_3 (а.с.15);
копію договору від 04 жовтня 1986 року згідно якого, гр.. ОСОБА_5 подарував гр. ОСОБА_6 1 / 4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 під номером сім (а.с.16);
копію свідоцтва про право власності зареєстроване в реєстрі за номером 1394, яким вбачається право власності на 1 /4 частину та 1 / 2 частину будинку за ОСОБА_3 (а.с.17);
копію довідки виданої Виконавчим комітетом Долинської міської ради Долинського району Кіровоградської області від 18.03.2015 року № 1172 з якої слідує, що гр.. ОСОБА_1 на день смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 була зареєстрована з нею разом за адресою: АДРЕСА_1 . Інших зареєстрованих осіб не було (а.с.9);
копію довідки виданої відділом «ЦНАП» Долинської міської ради від 29.06.2021 року про те, що позивач ОСОБА_1 1978р.н., дійсно зареєстрована та поживає з 1986 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10);
копію технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , замовником якого була ОСОБА_1 вбачається, що житловий будинок площею 49,8 кв.м. був побудований у 1989 році (а.с.21-26);
копію постанови державного нотаріуса В.В. Фоміних про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 25.05.2021 року, якою ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1 /2 частку житлового будинку під АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.33);
копію рішення виконавчого комітету Долинської міської ради народних депутатів № 152 від 23.05.1987 року;
копію дозволу на індивідуальне будівництво № 28 від 05.10.1988 року;
копію акта виносу в натурі земельної ділянки і розбивки будівель від 09.06.1988 року;
копію будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику гр.. ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 від 1988 року, суд дійшов наступних висновків.
Згідно приписів ст. 15 ЦК України, ст.3 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в судовому порядку у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців.
Згідно ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння майном.
У статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України передбачено, що право
власності є непорушним Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права
власності не встановлена судом.
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина перша статті 316 ЦК
Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння,
користування та розпорядження майном.
Володіння майном - це юридично закріплена можливість фактично мати майно,
впливати на нього в будь-який момент, здійснювати щодо такого майна свою волю. Право користування полягає в юридично закріпленій можливості власника використовувати корисні якості майна для себе, мати з цього певний зиск та вигоду. Право розпорядження - це можливість власника установлювати, змінювати та припиняти юридичне існування майна.
Згідно з статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про
визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою
До часу набрання чинності ЦК України 2003 року та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 pоку виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав
нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції Закону № 834-VIII від 26 листопада 2015 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнанню підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстрації речових прав на нерухоме майно.
Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент і виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації.
Відповідно до абз. 60 п. 3.3 Інструкції про проведення технічної інвентаризуй об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітетубудівний архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127 неналежить до самовільного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будили господарські /присадибні/ будинки і споруди, прибудови до них, що побудовані до 05 серпня 1992 року.
Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення
приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року житлових будинків вимогам законодавства, будівельним нормам та державним стандартам і правилам, зокрема, для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30 липня 2012 року).
Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків
(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців.
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі ст. 1218 ЦК України спадщину складають всі права та обов`язки, які б належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.
Таким чином, сукупністю досліджених у суді доказів та поясненнями свідка підтверджується право власності в порядку спадкування позивача ОСОБА_1 на 1 / 2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, які збудовані за життя її матір`ю ОСОБА_3 що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а отже, наявні підстави для задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 42, 48, 76, 81, 82, 83, 95, 258, 259, 280-283, 289 ЦПК України, суд,-
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 (проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) право власності в порядку спадкування на 1 / 2 частину житлового будинку з надвірними спорудами після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , житловий будинок під літ. «Е», прибудова під літ. «е», сарай під літ. «З», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача відповідно до ст.284 ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржено у порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України, безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текс рішення виготовлено 20.07.2022 року

Суддя С.В. Степанов