БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/2/22
Справа № 356/533/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.07.2022 року Березанський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді Лялик Р.М.

З участю секретарів Настич Н.А., Дуда Н.Г.,

Брунько А.В., Стрижак В.О.

Позивача ОСОБА_1

Представника позивача Семиряко О.М.

Представників відповідача Коваль Л.М., Костюченка П.О.,

Нагинайло В.В.

Третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія», третя особа ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія», третя особа ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 26.02.2018 року о 17:10 в м. Березань Київської області по вул. Цегельній водій ОСОБА_2 , керуючи навантажувачем, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював об`їзд транспортних засобів, які стояли перед переїздом, коли рух через нього заборонений на перехресті, на якому утворився затор, для повороту ліворуч здійснив обгін кількох транспортних засобів, виїхав на смугу зустрічного транспорту, де допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 20101, д.н.з. НОМЕР_2 , яке призвело до пошкодження вищевказаного автомобіля, чим порушив вимоги п. 20.7, п. 14.6, п. 16.4 ПДР, за що передбачена ст. 124 КУпАП. Постановою Березанського міського суду Київської області від 25 березня 2019 року провадження у справі № 356/112/18 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постановою Київського апеляційного суду від 30.05.2019 року скасовано та прийнято нову постанову, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі щодо нього закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Матеріалами справи № 356/112/18 встановлено, що ОСОБА_2 , керуючи навантажувачем, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Баришівська зернова компанія» спричинив 26.02.2018 року ДТП у зв`язку з виконанням своїх трудових обов`язків на підставі трудового договору з ТОВ «Баришівська зернова компанія»

В результаті дорожньо-транспортної пригоди згідно звіту визначення вартості матеріального збитку від 26.03.2018 року зроблений висновок, що вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу, як власнику автомобіля ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_2 , станом на 26.03.2018 рік становить 7 937,27 грн. Згідно з квитанцією № 576797 від 26.03.2018 року вартість послуг оцінювача ФОП ОСОБА_3 з визначення розміру матеріального збитку автомобіля ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 становить 3000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України ці витрати також підлягають стягненню з відповідача. Позивач стверджує, що шкода, яка завдана третьою особою - ОСОБА_2 внаслідок ДТП, була завдана саме в робочий час діями, які пов`язані з виконанням трудових обов`язків, пов`язаними з необхідністю виїзду навантажувача за межі підприємства в день скоєння ДТП. Таким чином, оскільки ОСОБА_2 керував навантажувачем д.н.з. НОМЕР_3 в цілях виконання своїх службових обов`язків, наявні правові підстави для покладення відповідальності за завдану в результаті ДТП шкоду саме на відповідача ТОВ «Баришівська зернова компанія». ОСОБА_1 стверджує, що винними діями ОСОБА_2 йому завдано моральної шкоди, що полягає в пережитому нервовому стресі, тривалого сильного душевного хвилювання, викликаного пошкодженням автомобіля та порушенням усталеного способу життя. Після ДТП йому разом з членами своєї сім`ї доводилося докладати додаткових зусиль для організації свого повсякденного життя без автомобіля.

Відтак, ОСОБА_1 просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія» на його користь завдану майнову шкоду в розмірі 10937, 27 грн., що складається з 7937,27 грн. вартості матеріального збитку, заподіяного пошкодженням автомобіля ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_2 , 3000, 00 грн. вартості послуг оцінювача. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія» на його користь завдану моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн. та судові витрати у сумі 13036,38 грн., з яких 11500,00 грн. витрати на правову допомогу та 1536,80 грн. - сплачений позивачем судовий збір.

25.10.2021 року позивачем ОСОБА_1 подано до суду уточнену позовну заяву, в якій він уточнив свої позовні вимоги, а саме просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія» на його користь завдану майнову шкоду, в розмірі 24 163, 84 грн., із яких 7 937, 27 грн. вартість матеріального збитку, заподіяного пошкодженням автомобіля ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_2 ; 3 000 грн. вартість послуг оцінювача; 12 226, 57 грн. вартість витрат понесених на лікування. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія» на його користь завдану моральну шкоду в сумі 400 000,00 грн. та судові витрати у сумі 38 848, 40 грн., з яких 4 768, 40 грн. сплачені у вигляді судового збору; 8 580, 00 грн. витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (судової психологічної експертизи); 25 500 грн. витрати понесені на професійну правничу допомогу.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні пітримали позовні вимоги в повному обсязі, позов просили задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_5 вважала позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 було складено з порушеннями, а саме не конкретизовано, які саме пошкодження були завдані автомобілю позивача ОСОБА_1 . Також вказала, що позивачем не доведено розмір моральної шкоди та витрачених коштів на правничу допомогу.

Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія» Костюченко П.О. в своїх поясненнях вважав позовні вимоги безпідставними та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Пояснив, що згідно пункту 16.11 ПДР на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку руху. Водій ОСОБА_1 рухаючись на автомобілі ВАЗ по другорядній дорозі, перед виїздом на головну дорогу, повинен був надати дорогу транспортному засобу під керуванням водія ОСОБА_2 . Таким чином, позивачем не виконано вимоги п. 16.11 ПДР. Якби ОСОБА_1 надав дорогу навантажувачу, то не сталося б дорожньо-транспортної пригоди, і не було б завдано шкоди автомобілю ВАЗ. Вказав, що позивачем не доведено завдання шкоди ДТП його здоров`ю, так як під час ДТП ОСОБА_1 не отримав жодних тілесних ушкоджень. Позивачем не доведено, що його лікування у медичних закладах пов`язане з ДТП. Жодним належним доказом у справі не підтверджено, що причиною його серцево-судинних хвороб є ДТП. Медичні документи вказують на те, що хвороби позивача пов`язані з перенесенням ним у 2010 році інфаркту міокарда. Покази свідків (знайомі та родичі позивача) про те, що хвороба ОСОБА_1 є наслідком ДТП не можуть бути належними доказами, так як такі висновки можуть бути зроблені виключно експертами в області медицини. Переважна частина ліків, за які ОСОБА_1 хоче отримати компенсацію, не були призначені лікарем, що видно з виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 04.02.2022 року. Також представник відповідача вважає, що наданий суду висновок експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи у цивільній справі від 27.09.2021 року за № 5207/20-61, проведений із застосуванням методик, які не підлягають застосуванню, а відтак спричинення моральної шкоди позивачу ОСОБА_1 є недоведеним. Також представник відповідача вважає необґрунтовану заявлену позивачем вимогу про відшкодування витрат на послуги адвоката, оскільки як доказ таких витрат надано банківські документи, у яких зазначено, як підставу для здійснення переказу грошей поповнення карткового рахунку ОСОБА_4 . З документів не вбачається, що здійснена оплата має відношення до надання послуг адвокатом. Згідно абзацу 2 пункту 14 розділу І Постанови НБУ від 12.11.2003 року № 492 забороняється використовувати поточні рахунки фізичних осіб, що відкриваються для власних потреб, для проведення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької та незалежної професійної діяльності. За поточними рахунками в національній валюті фізичних осіб резидентів здійснюються всі види розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України, які не пов`язані із здійсненням підприємницької діяльності. Довідка ПАТ «Державний ощадний банк України» не містить інформації, що рахунок зазначений у ній належить самозайнятій особі-адвокату Семиряко О.М. Просив суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Представник відповідача ОСОБА_6 просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_2 суду пояснив, що рухався по вулиці Маяковського в м. Березань Київської області в бік залізничного переїзду. Переїзд був закритий. В його смузі руху стояли автомобілі, він ввімкнув лівий покажчик повороту та почав здійснювати обгін. Коли повертав ліворуч, в його машину заїхав автомобіль в заднє ліве колесо. Потім до нього підійшов ОСОБА_1 , викликали поліцію та склали адміністративний протокол.

За клопотанням позивача в судовому засіданні були допитані свідки.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_1 є її чоловіком. Після того, як сталася дорожньо-транспортна пригода її чоловік став дуже нервовий, постійно переживав, що в нього немає автомобіля, оскільки автомобіль був для поїздок до лікарні. Після дорожньо-транспортної пригоди автомобіль був в неробочому стані близько трьох місяців. ОСОБА_1 після ДТП в лікарню не звертався. Поки автомобіль був на ремонті, то для того, щоб кудись поїхати, просили друзів або викликали таксі. Автомобіль 1975 року випуску та в ДТП раніше не був.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що з ОСОБА_1 він познайомився в лікарні. Неодноразово давав йому свій автомобіль. ОСОБА_1 ремонтував свій автомобіль не один рік. Дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_1 сприйняв дуже болісно. Після ДТП автомобіль ОСОБА_1 близько трьох місяців стояв без руху. На даний час автомобіль відновлено не в повній мірі. Також вказав, що був присутній при проведенні експертизи.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що ОСОБА_1 приходиться йому тестем. ДТП дуже відбилось на його здоров`ї. Раніше ОСОБА_1 був енергійним та життєрадісним. Після дорожньо-транспортної пригоди автомобіль вибув із володіння приблизно на три місяці. На даний час автомобіль в поганому стані.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що ОСОБА_1 це його хрещений батько. Дорожньо-транспортна пригода сталась 26.02.2018 року. Після ДТП ОСОБА_1 був сильно пригнічений, приймав ліки.

Крім того, в судовому засіданні з дотриманням вимог, встановлених ст. 72 ЦПК України, була допитана експерт ОСОБА_11 , яка зазначила, що матеріалів, які були надані для експертизи, достатньо щоб зробити висновок про те, що ОСОБА_1 є занадто емоційною людиною. Після ДТП та значного стресового впливу, пов`язаного із розглядом справи в суді, у ОСОБА_1 погіршився стан здоров`я . Також вказала, що до дорожньо-транспортної пригоди у ОСОБА_1 були хвороби, зокрема інфаркт.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідача, третьої особи, свідків, експерта, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 26.02.2018 року о 17:10 в м. Березань Київської області по вул. Цегельній водій ОСОБА_2 , керуючи навантажувачем д.н.з. НОМЕР_1 , здійснював об`їзд транспортних засобів, які стояли перед переїздом, коли рух через нього заборонений на перехресті, на якому утворився затор, для повороту ліворуч здійснив обгін кількох транспортних засобів, виїхав на смугу зустрічного транспорту, де допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 20101, д.н.з. НОМЕР_2 , яке призвело до пошкодження вищевказаного автомобіля, чим порушив вимоги п. 20.7, п. 14.6, п. 16.4 ПДР, за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Березанського міського суду Київської області від 25.03.2019 року провадження у справі № 356/112/18 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення (том 1 а.с. 10-14).

Постановою Київського апеляційного суду від 30.05.2019 року скасовано винесену Березанським міським судом постанову від 25.03.2019 року та прийнято нову постанову, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі щодо нього закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (том 1 а.с. 15-17).

Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку, зробленого ФОП « ОСОБА_3 » вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу, як власнику автомобіля ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_2 , станом на 26.03.2018 рік становить 7 937,27 грн. (том 1 а.с. 19-33).

Відповідно до квитанції № 576797 від 26.03.2018 року, ОСОБА_1 сплатив ФОП « ОСОБА_3 » 3000,00 грн. за послуги оцінювача (а.с.18).

З висновку експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи № 5207/20-61 від 27.09.2021 року вбачається, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталась 26.02.2018 року., є психотравмуючою для ОСОБА_1 . Особі ОСОБА_1 завдані страждання (моральна шкода). Орієнтовний еквівалент грошової компенсації завданої ОСОБА_1 моральної шкоди в результаті ситуації, що досліджується за справою становить 54 мінімальні заробітні плати, що установлені на момент розгляду справи судом.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту в тому числі є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди.

Частина 1 ст. 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Згідно з положень ч. 1 та ч. 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, з беріганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 ст. 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат.

Так, судом достовірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що дана дорожньо-транспортна пригоди мала місце з вини третьої особи ОСОБА_2 , який станом на день вчинення ДТП перебував та перебуває на даний час у трудових відносинах з відповідачем.

Таким чином, оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної вимоги та стягнення з ТОВ «Баришівська зернова компанія» матеріальної шкоди спричиненою позивау внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 10937 гривень 27 копійок.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди в розмірі 400 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому було завдано моральної шкоди, що полягає в пережитому нервовому стресі, тривалих сильних душевних хвилюваннях, викликаних пошкодженням автомобіля та порушенням усталеного способу життя. Понад три роки порушено його усталений спосіб життя, внаслідок чого йому довелося звертатися за лікуванням, а також докладати додаткових зусиль для організації свого повсякденного життя без автомобіля.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях,яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої,членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно положень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 4 вищевказаної Постанови визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. (п. 5 вищевказаної Постанови)

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинстава є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинстава - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок, що «моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру».

Як зазначив Верховний суд в Постанові від 24 червня 2020 року в справі № 455/1076/16-ц (провадження № 61-48155св18) за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Як свідчить тлумачення статті 23 ЦК України при визначені розміру компенсації моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості.

Доказами, відповідно до ст.76 ЦПК України,є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Надаючи оцінку наданим доказам, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять доказів заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань, зі сторони відповідача у справі, що настали внаслідок дій відповідача.

Крім того, будь-яким чином позивач не довів розумності та співмірності зазначеного в позові розміру моральної шкоди.

Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, характеризуючи свій стан внаслідок понесених моральних страждань, є загальними абстрактними твердженнями, а не конкретними фактами, що мають відношення до спору сторін.

З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Окрім того, ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, судовий збір покладається на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову -на відповідача; 2)у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 1166, 1172, 1187 ЦК України, ст.ст. 4-5, 12-13, 76-81, 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія», місцезнаходження: вул. Торфяна, буд. 11, смт. Баришівка Київська область, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , завдану майнову шкоду у розмірі 10937 (десять тисяч дев`ятсот тридцять сім) гривень 27 копійок, що складається з 7937 (семи тисяч дев`ятсот тридцяти семи) гривень 27 копійок вартості матеріального збитку, заподіяного пошкодженням автомобіля, 3000 (трьох тисяч) гривень 00 копійок вартості послуг оцінювача.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія», місцезнаходження: вул. Торфяна, буд. 11, смт. Баришівка Київська область, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , завдану моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія», місцезнаходження: вул. Торфяна, буд. 11, смт. Баришівка Київська область, код ЄДРПОУ: 32886518, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , судові витрати в сумі 1981 (одну тисячу дев`ятост вісімдесят одну) гривню 27 копійок, що складаються з 243 (двохсот сорока трьох) гривень 19 копійок витрат по оплаті судового збору; 437 (чотирьохсот тридцяти семи) гривень 58 копійок витрат по оплаті експертного дослідження; 1300 (однієї тисячі трьохсот) гривень 50 копійок - витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р. М. Лялик