КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №756/4224/19 Головуючий у І інстанції Андрейчук Т.В.
Провадження №22-з/824/456/2022 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

06 липня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського апеляційного суду від 15 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задоволено. Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів у розмірі 10000 доларів США за договором позики від 07 грудня 2018 року скасовано і ухвалено в цій частині нове судове рішення. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 10000 доларів США за договором позики від 07 грудня 2018 року. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 7000 грн.

На адресу Київського апеляційного суду 17 червня 2022 року надійшла заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення суду, оскільки апеляційним судом не було вирішено питання про судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

В поданій заяві про ухвалення додаткового рішення суду заявник посилаються на те, що ОСОБА_1 під час судового розгляду справи були понесені витрати на правову допомогу у розмірі 50000 грн., що підтверджується доказами долученими до заяви, а саме: договором №22/10/17 «Про надання правової допомоги» від 22 жовтня 2017 року допомоги, додатковою угодою від 30 листопада 2019 року, додатковою угодою від 27 липня 2021 року, актом виконаних робіт від 15 червня 2022 року на виконання умов договору №22/10/17 від 22 жовтня 2017 року, а також виписками сформованими з АТ КБ «ПриватБанк»: від 02 листопада 2021 року на суму 21000 грн., від 21 квітня 2022 року на суму 9000 грн., від 28 травня 2022 року - 1000 грн., 03 червня 2022 року - 1000 грн., 10 червня 2022 року - 16000 грн., 16 червня 2022 року на суму 1000 грн.

На підставі викладеного, просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу розмірі 50000 грн.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення, з урахуванням доказів наданих суду на підтвердження понесених витрат на правову допомогу вважає, що подана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Представник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, направила на адресу суду апеляційної інстанції клопотання про розгляд справи без її участі, заяву підтримала в повному обсязі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Разом з тим, неявка учасників справи не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з положенням ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з положенням ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Зазначене підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 50000 грн. надав договір №22/10/17 «Про надання правової допомоги» від 22 жовтня 2017 року, додаткову угоду від 30 листопада 2019 року, додаткову угоду від 27 липня 2021 року, акт виконаних робіт від 15 червня 2022 року на виконання умов договору №22/10/17 від 22 жовтня 2017 року, а також виписки сформовані АТ КБ «ПриватБанк»: від 02 листопада 2021 року на суму 21000 грн., від 21 квітня 2022 року на суму 9000 грн., від 28 травня 2022 року - 1000 грн., 03 червня 2022 року - 1000 грн., 10 червня 2022 року - 16000 грн., 16 червня 2022 року на суму 1000 грн.

На думку суду апеляційної інстанції, послуги адвоката зі складення заяви про усунення недоліків позовної заяви на суму 1000 грн. не є неминучими, такими, яких неможливо було уникнути чи неможливо було не допустити. Таким чином, послуги з підготовки та складення, надсилання заяви про усунення недоліків апеляційної скарги є додатковим уточненням поданої позовної заяви, які є необхідними для врахування на етапі складення та підготовки позовних заяв для такої категорії справ. А тому суд вважає, що відповідач не повинен нести тягар вказаних витрат та відшкодовувати їх. Покладення таких витрат на відповідача є необґрунтованим та надмірним за даних умов.

Зі змісту розрахунку витрат на правничу допомогу, на підставі договору №22/10/17 від 22 жовтня 2017 року та акт виконаних робіт від 15 червня 2022 року на виконання умов договору №22/10/17 від 22 жовтня 2017 року вбачається, що серед витрат пов`язаних з розглядом справи були передбачені витрати пов`язані з гонораром успіху.

Відповідно до змісту ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Нормами чинного законодавства України не визначено поняття «гонорар успіху».

При цьому, Європейський суду з прав людини, який у рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» тлумачить «гонорар успіху» як домовленість, згідно з якою клієнт зобов`язується виплатити адвокату як винагороду певний відсоток від присудженої йому судом грошової суми, якщо рішення буде на користь клієнта. Якщо такі угоди є юридично дійсними, то визначені суми підлягають сплаті клієнтом (§55). Водночас відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, крім того, умова розумності їх розміру.

Враховуючи положення Загального кодексу правил для адвокатів країн Європейського співтовариства, застереження щодо pactum de quota litis, легальність та поширеність «гонорару успіху» в багатьох іноземних країнах, Рада адвокатів України роз`яснила, що адвокат має право отримувати «гонорар успіху» за надану правничу (правову) допомогу, розмір якого чинним законодавством не обмежений та визначається договором про надання правової допомоги між адвокатом та клієнтом, а також що адвокату не рекомендується заявляти в судовому порядку вимогу щодо відшкодування сплаченого йому «гонорару успіху» за надану правничу (правову) допомогу.

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Отже колегія суддів вважає, що передбачений за домовленістю між позивачем та адвокатом, обов`язок позивача щодо сплати гонорару успіху не є обов`язковим для врахування під час вирішення судом питання щодо розподілу витрат понесених на правову допомогу та які пов`язані безпосередньо з розглядом справи, оскільки це виключно домовленість клієнта з адвокатом щодо погодження розміру винагороди адвокату за позитивний результат розгляду справи.

Питання про стягнення витрат на правову допомогу було ініційоване заявником ще під час подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу були надані суду одночасно із поданням заяви про ухвалення додаткового рішення в межах строку наданого ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про стягнення витрат на правову допомогу та ухвалення додаткового судового рішення у справі та стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу, за вирахуванням «гонорару успіху», який становить 10000 грн. та підготовки клопотання на виконання ухвали Київського апеляційного суду від 01 вересня 2021 року розмірі 1000 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 131, 133, 141, 270 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення в даній справі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 39000 грн.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 липня 2022 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: ОСОБА_3 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2

Суддя-доповідач

Судді: