Справа № 466/4175/19 Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І.
Провадження № 22-ц/811/3133/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

секретарка: Назар Х.Б.,

за участі в судовому засіданні представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова в складі судді Баєвої О.І. від 1 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 01 липня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 584260 грн. (п`ятсот вісімдесят чотири тисячі двісті шістдесят гривень).

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Вважає, рішення незаконним і необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального та матеріального права та таким, що підлягає скасуванню, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції задовольняючи позов підійшов до дослідження доказів поверхнево, оскільки жодних документальних доказів про те, що ОСОБА_1 отримував будь-які кошти від ОСОБА_3 матеріали справи не містять. За змістом довіреності від 01.02.2014 року, на підставі якої було відчужено автомобіль марки «Mitsubishi Pajero», ОСОБА_5 уповноважив лише двох осіб на вчинення дій пов`язаних із відчуженням даного автомобіля: ОСОБА_6 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_7 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , управляти та розпоряджатись (продавати, передавати, укладати договори купівлі- продажу, в тому числі ставити/знімати з обліку) належним ОСОБА_8 автомобіль марки «Mitsubishi Pajero» за ціною та на умовах на власний розсуд, тощо. Вказує, що саме на підставі довіреності від 01.02.2014 року повіреними особами було відчужено автомобіль та перереєстровано на нового власника - ОСОБА_3 . І саме відповідно до довідки-рахунку вартість автомобіля становила лише 150 000,00грн., а не 584 260.00 гри, як встановлено в рішенні суду. Таким чином, згідно згаданої довіреності саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було уповноважено на отримання коштів саме за укладеним правочином з подальшою передачею коштів за автомобіль попередньому власнику автомобіля «Mitsubishi Pajero» ОСОБА_5 . І оскільки, в коло осіб поміж якими укладалися правовідносини згідно довіреності від 01.02.2014 року ОСОБА_1 не входив, не був та не є стороною в питанні укладенні будь-яких правочинів щодо реалізації автомобіля «Mitsubishi Раіего», тому і слід прийти до висновку, що ОСОБА_1 не може бути відповідачем у справі, і це є однією із вагомих підстав для того щоб ОСОБА_3 було відмовлено у задоволенні позову. Також апелянт вказує, що судом першої інстанції під час ухвалення рішення проігноровано підстави для застосування строків позовної давності. Зокрема, як випливає з матеріалів справи, ОСОБА_3 дізнався про порушення свого права у 2015 році, оскільки як сам він стверджує на підставі ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30.09.2015 року у нього було вилучено автомобіль марки «Mitsubishi Раіего». Отже ОСОБА_9 вже у 2015 році дізнався, про порушення свого права. А звернувся ОСОБА_3 до Шевченківського районного суду із позовом 23.05.2019 року. Отже з моменту вилучення автомобіля, до моменту подачі позову, пройшло більш ніж 3-й роки, а відтак, з підстав пропущеного строку ОСОБА_3 , позов останнього не підлягав до задоволення.

В судове засідання сторони не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та зважаючи на те, що інтереси сторін в судовому засіданні захищали представники.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання апеляційної скарги, представника позивача в заперечення скарги, дослідивши матеріали, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, а також усних та письмових заяв та пояснень учасників справи (їх представників) у судах обох інстанцій, - колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 12, 13, 76, 80, 81, 89, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст.83, 256, 257, 261, 267, 1212, 1215 ЦК України, постанову Верховного Суду від 20.03.2019 року по справі №607/5422/16-ц та задовольняючи позов, виходив з того, що 14 лютого 2014 року ОСОБА_3 придбано автомобіль марки «Mitsubishi Pajero», кузов № НОМЕР_1 чорного кольору, 2008 року випуску, із ГБО. В рамках кримінального провадження №0004600 на підставі ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30.09.2015 року про дозвіл на проведення обшуку, було проведено обшук домоволодіння ОСОБА_3 , а також прилеглої до нього території, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 . В ході проведення даного обшуку вилучено автомобіль марки «Mitsubishi Pajero», кузов № НОМЕР_1 чорного кольору, 2008 року випуску та передано ОСОБА_10 . В листопаді 2015 року ОСОБА_10 було пред`явлено позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_11 про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10.06.2016 року визнано за ОСОБА_10 право власності на вказаний автомобіль і витребувано його у ОСОБА_3 . Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 13.10.2016 року рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10.06.2016 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду України від 06.02.2016 року рішення суду першої та апеляційної інстанцій залишено без змін. Позивач ОСОБА_3 стверджує, що про купівлю автомобіля він домовлявся із ОСОБА_1 , саме його номер телефону був розміщений в оголошенні про продаж автомобіля, саме ОСОБА_1 займався всіма питаннями оформлення документів під час продажу автомобіля та кошти у сумі 22300 доларів США ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 . В свою чергу ОСОБА_1 стверджує, що він автомобіль не продавав, оскільки не мав на це правових підстав. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що відповідно до Довіреності від 01.02.2014 року гр. ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розпоряджатися (укласти догорів купівлі-продажу) автомобілем марки «Mitsubishi Pajero», кузов № НОМЕР_1 чорного кольору, 2008 року випуску. Вказаний автомобіль належав ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 30.01.2014 року Центром ДАІ 3217. Однак, факт купівлі автомобіля ОСОБА_3 саме у ОСОБА_1 стверджується показами свідків. ОСОБА_12 допитаний в якості свідка у судовому засіданні пояснив, що він, ОСОБА_3 та майстер знайшли на сайті «Авторіа» автомобіль марки «Mitsubishi Pajero». Приїхавши на зустріч, оглянули автомобіль, техпаспорт на автомобіль та ключі від нього були у ОСОБА_1 . Оглянувши машину, почали оформлювати документи та домовилися про вартість у 22300 доларів США. ОСОБА_1 пояснив, що автомобіль є його, техпаспорт та інші документи оформленні на іншу особу, оскільки він їздить по довіреності та не переоформляв машину на себе. ОСОБА_3 одразу передав вказані кошти ОСОБА_1 в доларах. Після того, як автомобіль забрала поліція, ОСОБА_3 звертався до ОСОБА_1 з метою повернення коштів у сумі 22300 доларів США, сплачених при купівлі машини, проте останній відмовився повертати кошти. Також в судовому засіданні в якості свідка допитано ОСОБА_13 , який повідомив, що разом із ОСОБА_3 він їздив до МРЕО оглянути машину «Mitsubishi Pajero», автомобіль виявився справний, тому ОСОБА_3 вирішив купити його, сторгувавшись із ОСОБА_1 за 22300 доларів США. На облік автомобіль ставив ОСОБА_1 . Гроші ОСОБА_3 передав вдома ОСОБА_1 , після чого останній передав ключі від машини. Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 звернувся із заявою до Жидачівського відділення поліції Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області про незаконне заволодіння коштами у розмірі 22300 доларів США, які були передані ОСОБА_1 14.02.2014 року за автомобіль, який у нього був вилучений як у добросовісного набувача. Під час ухвалення рішення суд також бере до уваги матеріали кримінального провадження №0000929 від 13.10.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.192 КК України. Так, на 95 аркуші матеріалів кримінального провадження міститься протокол допиту свідка ОСОБА_1 від 13.05.2016 року, який проводив слідчий Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області. З протоколу допиту ОСОБА_1 вбачається, що до нього звернувся ОСОБА_14 та попросив посприяти продажу автомобіля «Mitsubishi Pajero». Він розмістив оголошення на сайті «Авторіа». 14.02.2016 року до нього зателефонував ОСОБА_3 з приводу купівлі автомобіля. Наступного дня вони зустрілися у м.Львові біля МРЕВ та після огляду автомобіля зійшлися на ціні 22300 доларів США. Він допоміг здійснити оформлення документів на автомобіль у МРЕО. Окрім того, в матеріалах кримінального провадження №0000929 від 13.10.2015 року також містяться протоколи допиту ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Так, з протоколу допиту ОСОБА_6 від 28.03.2017 року вбачається, що він займався купівлею-продажем автомобілів. 02.02.2014 року він придбав автомобіль «Mitsubishi Pajero» приблизно за 19700 доларів США. Оскільки не мав наміру переоформляти документи на автомобіль на своє ім`я на його ім`я та на ім`я ОСОБА_7 було надано довіреність від імені ОСОБА_5 . В подальшому, він продав вказаний автомобіль ОСОБА_1 , який оплатив йому грошові кошти у сумі 22000 доларів США, однак автомобіль не переоформляли, оскільки він із ОСОБА_1 є добрими знайомими. 14.02.2014 року до нього перетелефонував ОСОБА_1 та пояснив, що має покупця на автомобіль «Mitsubishi Pajero» та попросив під`їхати до МРЕВ у м.Львові, щоб підписати документи, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мали довіреність на його продаж. Переоформленням документів займався ОСОБА_1 . Йому відомо, що ОСОБА_1 отримав за продаж вказаного автомобіля 22300 доларів США. З показів ОСОБА_7 , викладених у протоколі допиту від 28.03.2017 року в межах кримінального провадження №0000929 від 13.10.2015 року вбачається, що він займався купівлею-продажем автомобілів. Йому відомо, що до ОСОБА_6 зателефонувала особа, яка представилася ОСОБА_15 та запропонував купити автомобіль «Mitsubishi Pajero». ОСОБА_6 зацікавила така пропозиція та він разом із ОСОБА_6 зустрілися з ОСОБА_16 , оглянули автомобіль ОСОБА_6 вирішив придбав автомобіль «Mitsubishi Pajero» за 19700 доларів США. На його ім`я та на ім`я ОСОБА_6 видано довіреність від імені ОСОБА_5 на продаж автомобіля. В подальшому, ОСОБА_6 домовився із ОСОБА_1 про продаж вказаного автомобіля. Так, ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_6 автомобіль «Mitsubishi Pajero»за 22000 доларів США, однак автомобіль вони не переоформляли, оскільки були добрими знайомими. Також йому відомо, що 14.02.2014 року до ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_1 та пояснив, що має покупця на вказаний автомобіль та просив приїхати до МРЕВ для переоформлення машини. Всіма документами по переоформленні машини займався ОСОБА_1 . Йому також відомо, що ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 22300 доларів США за продаж машини. Також з матеріалів справи вбачається, що саме ОСОБА_1 займався продажем автомобіля «Mitsubishi Pajero», що стверджується Відповіддю 27/02/2020-01 на запит адвоката Іванова О.О. від 25.02.2020 року №б/н, наданою ТОВ «Інтернет-Реклама Ріа», в якій зазначено, що оголошення id 12935058 про продаж Mitsubishi Pajero Wagon 2008 в м.Львові Львівської області було розміщено на сайті AUTO.RIA.com 06.02.2014 року о 17.42 год. Продавцем зазначено ОСОБА_17 та вказано номер телефону НОМЕР_3 , який відповідно до протоколу допиту ОСОБА_1 належить саме йому. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що покликання ОСОБА_1 про те, що він не здійснював продаж автомобіля «Mitsubishi Pajero» ОСОБА_3 та про те, що вартість автомобіля відповідно до Довідки-рахунку серії НОМЕР_4 становить 150000 грн не відповідають дійсності, оскільки з матеріалів кримінального провадження №0000929 від 13.10.2015 року, а саме з допитів ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вбачається, що саме ОСОБА_1 отримав кошти у розмірі 22300 доларів США від ОСОБА_3 , передав йому технічний паспорт від автомобіля та ключі. Також вказані факти підтверджені показами свідків, наданими у судовому засіданні в приміщенні суду. Беручи до уваги те, що у ОСОБА_3 витребувано автомобіль марки «Mitsubishi Pajero», кузов № НОМЕР_1 чорного кольору, 2008 року, відтак, кошти ОСОБА_1 у розмірі 22300 доларів США отримані безпідставно, суд приходить до висновку, що слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 кошти у розмірі 22300 доларів США, що в розрахунку офіційного курсу Національного Банку України гривні до долара США, на момент звернення до суду позивачем становить 584260 грн. Щодо вимоги ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку, що така не підлягає задоволенню у зв`язку із наступним. Отже, позовна давність є строком для пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що строк позовної давності ОСОБА_3 не порушено, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 з 2016 року намагався встановити особу ОСОБА_1 , так як йому було відомо лише його ім`я та номер телефону. Лише звернувшись до правоохоронних органів, які встановили особу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 зміг звернутися із даною позовною заявою до суду. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 22300 доларів США, що за курсом НБУ, на момент звернення до суду позивачем становить 584260 грн.

Колегія суддів вважає, що такі висновки вцілому відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону та підстав для скасування оскаржуваного рішення суду - немає.

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просив стягнути на його користь суму у розмірі 584260 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що у лютому 2014 року він мав намір придбати автомобіль марки «Mitsubishi Pajero». Переглядаючи сайт «Авторіа» натрапив на оголошення про продаж автомобіля марки «Mitsubishi Pajero», кузов № НОМЕР_1 чорного кольору, 2008 року випуску, із ГБО, вартістю 22800 доларів США. Вказаний автомобіль знаходився у місті Львові та був знятий з обліку. В оголошенні було вказано номер телефону ОСОБА_1 , з яким домовився про зустріч 14.02.2014 року у м.Львові по вул.Д.Апостола, 10 біля приміщення МРЕВДАІ. Зустрівшись із ОСОБА_1 та оглянувши автомобіль, між сторонами було погоджено вартість автомобіля у розмірі 22300 доларів США. Цього ж дня відбулося оформлення автомобіля. ОСОБА_1 мав довіреність на право розпоряджатися автомобілем від ОСОБА_5 . Після оформлення відповідних документів позивач особисто передав відповідачу грошові кошти у розмірі 22300 доларів США. В подальшому, в рамках кримінального провадження №0004600 на підставі ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30.09.2015 року про дозвіл на проведення обшуку, було проведено обшук домоволодіння позивача, в ході якого вилучено автомобіль марки «Mitsubishi Pajero», кузов № НОМЕР_1 чорного кольору, 2008 року випуску. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10.06.2016 року визнано за ОСОБА_10 право власності на вказаний автомобіль і витребувано його у ОСОБА_3 . Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 13.10.2016 року рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10.06.2016 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду України від 06.02.2016 року рішення суду першої та апеляційної інстанцій залишено без змін. ОСОБА_3 звернувся із заявою до Жидачівського відділення поліції Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області про незаконне заволодіння коштами у розмірі 22300 доларів США, які були передані ОСОБА_1 14.02.2014 року за автомобіль, який у нього був вилучений як у добросовісного набувача. Кримінальне провадження до суду з обвинувальним актом не скеровувалося, провадження зупинено. Враховуючи те, що автомобіль витребувано у ОСОБА_3 , а кошти ОСОБА_1 набуті безпідставно, позивач змушений звернутися до суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;

2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, - 14 лютого 2014 року ОСОБА_3 придбано автомобіль марки «Mitsubishi Pajero», кузов № НОМЕР_1 чорного кольору, 2008 року випуску, із ГБО.

В рамках кримінального провадження №0004600 на підставі ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30.09.2015 року про дозвіл на проведення обшуку, було проведено обшук домоволодіння ОСОБА_3 , а також прилеглої до нього території, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 . В ході проведення даного обшуку вилучено автомобіль марки «Mitsubishi Pajero», кузов № НОМЕР_1 чорного кольору, 2008 року випуску та передано ОСОБА_10 .

В листопаді 2015 року ОСОБА_10 було пред`явлено позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_11 про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10.06.2016 року визнано за ОСОБА_10 право власності на вказаний автомобіль і витребувано його у ОСОБА_3 .

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 13.10.2016 року рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10.06.2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 06.02.2016 року рішення суду першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Довіреності від 01.02.2014 року гр. ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розпоряджатися (укласти догорів купівлі-продажу) автомобілем марки «Mitsubishi Pajero», кузов № НОМЕР_1 чорного кольору, 2008 року випуску.

Вказаний автомобіль належав ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 30.01.2014 року Центром ДАІ 3217.

Однак, факт купівлі автомобіля ОСОБА_3 саме у ОСОБА_1 стверджується показами свідків.

ОСОБА_12 допитаний в якості свідка в суді першої інстанції пояснив, що він, ОСОБА_3 та майстер знайшли на сайті «Авторіа» автомобіль марки «Mitsubishi Pajero». Приїхавши на зустріч, оглянули автомобіль, техпаспорт на автомобіль та ключі від нього були у ОСОБА_1 . Оглянувши машину, почали оформлювати документи та домовилися про вартість у 22300 доларів США. ОСОБА_1 пояснив, що автомобіль є його, техпаспорт та інші документи оформленні на іншу особу, оскільки він їздить по довіреності та не переоформляв машину на себе. ОСОБА_3 одразу передав вказані кошти ОСОБА_1 в доларах. Після того, як автомобіль забрала поліція, ОСОБА_3 звертався до ОСОБА_1 з метою повернення коштів у сумі 22300 доларів США, сплачених при купівлі машини, проте останній відмовився повертати кошти. Т

Свідок ОСОБА_13 в суді першої інстанції повідомив, що разом із ОСОБА_3 він їздив до МРЕО оглянути машину «Mitsubishi Pajero», автомобіль виявився справний, тому ОСОБА_3 вирішив купити його, сторгувавшись із ОСОБА_1 за 22300 доларів США. На облік автомобіль ставив ОСОБА_1 . Гроші ОСОБА_3 передав вдома ОСОБА_1 , після чого останній передав ключі від машини.

З матеріалів справи, також, вбачається, що ОСОБА_3 звернувся із заявою до Жидачівського відділення поліції Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області про незаконне заволодіння коштами у розмірі 22300 доларів США, які були передані ОСОБА_1 14.02.2014 року за автомобіль, який у нього був вилучений як у добросовісного набувача.

Також, на 95 аркуші матеріалів кримінального провадження міститься протокол допиту свідка ОСОБА_1 від 13.05.2016 року, який проводив слідчий Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області.

З протоколу допиту ОСОБА_1 вбачається, що до нього звернувся ОСОБА_14 та попросив посприяти продажу автомобіля «Mitsubishi Pajero». Він розмістив оголошення на сайті «Авторіа». 14.02.2016 року до нього зателефонував ОСОБА_3 з приводу купівлі автомобіля. Наступного дня вони зустрілися у м.Львові біля МРЕВ та після огляду автомобіля зійшлися на ціні 22300 доларів США. Він допоміг здійснити оформлення документів на автомобіль у МРЕО.

Окрім того, в матеріалах кримінального провадження №0000929 від 13.10.2015 року також містяться протоколи допиту ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Так, з протоколу допиту ОСОБА_6 від 28.03.2017 року вбачається, що він займався купівлею-продажем автомобілів. 02.02.2014 року він придбав автомобіль «Mitsubishi Pajero» приблизно за 19700 доларів США. Оскільки не мав наміру переоформляти документи на автомобіль на своє ім`я на його ім`я та на ім`я ОСОБА_7 було надано довіреність від імені ОСОБА_5 . В подальшому, він продав вказаний автомобіль ОСОБА_1 , який оплатив йому грошові кошти у сумі 22000 доларів США, однак автомобіль не переоформляли, оскільки він із ОСОБА_1 є добрими знайомими. 14.02.2014 року до нього перетелефонував ОСОБА_1 та пояснив, що має покупця на автомобіль «Mitsubishi Pajero» та попросив під`їхати до МРЕВ у м.Львові, щоб підписати документи, оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мали довіреність на його продаж. Переоформленням документів займався ОСОБА_1 . Йому відомо, що ОСОБА_1 отримав за продаж вказаного автомобіля 22300 доларів США.

З показів ОСОБА_7 , викладених у протоколі допиту від 28.03.2017 року в межах кримінального провадження №0000929 від 13.10.2015 року вбачається, що він займався купівлею-продажем автомобілів. Йому відомо, що до ОСОБА_6 зателефонувала особа, яка представилася ОСОБА_15 та запропонував купити автомобіль «Mitsubishi Pajero». ОСОБА_6 зацікавила така пропозиція та він разом із ОСОБА_6 зустрілися з ОСОБА_16 , оглянули автомобіль ОСОБА_6 вирішив придбав автомобіль «Mitsubishi Pajero» за 19700 доларів США. На його ім`я та на ім`я ОСОБА_6 видано довіреність від імені ОСОБА_5 на продаж автомобіля. В подальшому, ОСОБА_6 домовився із ОСОБА_1 про продаж вказаного автомобіля. Так, ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_6 автомобіль «Mitsubishi Pajero»за 22000 доларів США, однак автомобіль вони не переоформляли, оскільки були добрими знайомими. Також йому відомо, що 14.02.2014 року до ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_1 та пояснив, що має покупця на вказаний автомобіль та просив приїхати до МРЕВ для переоформлення машини. Всіма документами по переоформленні машини займався ОСОБА_1 . Йому також відомо, що ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 22300 доларів США за продаж машини.

Також з матеріалів справи вбачається, що саме ОСОБА_1 займався продажем автомобіля «Mitsubishi Pajero», що стверджується Відповіддю 27/02/2020-01 на запит адвоката Іванова О.О. від 25.02.2020 року №б/н, наданою ТОВ «Інтернет-Реклама Ріа», в якій зазначено, що оголошення id 12935058 про продаж Mitsubishi Pajero Wagon 2008 в м.Львові Львівської області було розміщено на сайті AUTO.RIA.com 06.02.2014 року о 17.42 год. Продавцем зазначено ОСОБА_17 та вказано номер телефону НОМЕР_3 , який відповідно до протоколу допиту ОСОБА_1 належить саме йому.

Зважаючи на вказане, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що покликання ОСОБА_1 про те, що він не здійснював продаж автомобіля «Mitsubishi Pajero» ОСОБА_3 та про те, що вартість автомобіля відповідно до Довідки-рахунку серії НОМЕР_4 становить 150000 грн не відповідають дійсності, оскільки з матеріалів кримінального провадження №0000929 від 13.10.2015 року, а саме з допитів ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вбачається, що саме ОСОБА_1 отримав кошти у розмірі 22300 доларів США від ОСОБА_3 , передав йому технічний паспорт від автомобіля та ключі.

Також вказані факти підтверджені показами свідків, наданими у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Окрім цього, судом першої інстанції вірно встановлено, що підставою, за якою у ОСОБА_1 відпала правова підстава набуття грошових коштів у розмірі 22300 доларів США є витребування у ОСОБА_3 автомобіля марки «Mitsubishi Pajero», кузов № НОМЕР_1 чорного кольору, 2008 року, як у добросовісного набувача.

Зважаючи на те, що у ОСОБА_3 витребувано автомобіль марки «Mitsubishi Pajero», кузов № НОМЕР_1 чорного кольору, 2008 року, відтак, кошти ОСОБА_1 у розмірі 22300 доларів США отримані безпідставно, тому суд прийшов до вірного висновку, що слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 кошти у розмірі 22300 доларів США, що в розрахунку офіційного курсу Національного Банку України гривні до долара США, на момент звернення до суду позивачем становить 584260 грн.

Що стосується доводів скарги про те, що вартість автомобіля відповідно до довідки-рахунку становила лише 150000 грн., а не 584260 грн., то слід вказати на те, що у такій довідці-рахунку зазначено вартість автомобіля, а не суму, яка була передана відповідачу та не стосувалася виключно купівлі-продажу автомобіля, а, також, і інших правовідносин пов`язаних із набуттям автомобіля.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності, то судом встановлено, що строк позовної давності ОСОБА_3 не порушено, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 з 2016 року намагався встановити особу ОСОБА_1 , так як йому було відомо лише його ім`я та номер телефону. Лише звернувшись до правоохоронних органів, які встановили особу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 зміг звернутися із даною позовною заявою до суду.

Окрім цього, колегія суддів вважає, що строк позовної давності розпочав свій перебіг коли особа довідалася про порушення свого права, тобто не з моменту вилучення автомобіля на підставі ухвали слідчого судді, як помилково вважає відповідач, оскільки таке рішення не було остаточним рішенням по суті справи та не вказувало про остаточне вилучення автомобіля у відповідача та правові підстави для цього, а такою подією, з якої почав свій перебіг строк позовної давності для позивача із даними вимогами слід вважати набрання законної сили рішенням Мелітопорльського міськрайонного суду Запорізької області від 10.06.2016 року про витребування автомобіля, відколи позивач міг довідатися про порушення своїх прав, підстави цього та особу (осіб), які такі права порушила.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Щодо посилання представника відповідача на постанову Верховного Суду України у справі 6-100цс15 від 3.06.2015 року, то слід вказати, що у такій справі виникли інші правовідносини ніж у даній, що унеможливлює застосування правової позиції висловленої у цій справі до даних правовідносин. Так, у згаданій справі йшлося про вилучення автомобіля, який перебував під арештом та був переданий, в порядку виконання добровільного зобов`язання, у даній ж справі, рішенням, що набрало законної сили, встановлено відсутність волевиявлення власника на відчуження майна, тобто недійсність правової підстави його відчуження, відповідно правова підстава, за якою позивач набув майно згодом відпала. Вказане дає підстави для застосування норми 1212 ЦК України у даних правовідносинах.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 05 липня 2022 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра