Провадження №: 6/755/479/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" липня 2022 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Булгакової Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення суду в м. Києві подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Татарченка Владислава Геннадійовича про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в:

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Татарченко Владислав Геннадійович звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , до повного виконання ним зобов`язань за рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25.06.2021 року у справі №755/13193/19 та згідно із рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23.08.2021 року у справі №755/13193/19 без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

Свої вимоги мотивує тим, що з часу відкриття виконавчих проваджень боржником ОСОБА_1 не виконано рішення суду, тому наявність у особи невиконаних зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України. Також, приватний виконавець зазначає, що під час примусового виконання вищевказаних рішень суду, приватним виконавцем було накладено арешт на нерухоме майно та грошові кошти боржника, однак, приватний виконавець зазначає, що боржник не має на праві власності нерухомого майна та транспортних засобів, будь - які відкриті банківські рахунки у боржника відсутні. Згідно довідки №20.1.0.0.0/7-211109/ НОМЕР_2 АТ «Приватбанк», боржник має відкриті банківські рахунки, однак наявність грошових коштів не достатньо для погашення боргу, натомість, згідно виписки по даному рахунку вбачається, що боржник витрачає кошти на розваги, таксі та алкоголь, отримує грошові перекази від третіх осіб, однак, від виконання рішення суду ухиляється. Приватний виконавець вказує, що за місцем проживання боржника було здійснено вихід від 02.11.2021 року, однак перевірити майновий стан боржника виявилось неможливим оскільки двері ніхто не відчиняв. 24.01.2022 року на адресу боржника було надіслано виклик з вимогою з`явитись до приватного виконавця 31.01.2022 року о 10 год. 00 хв. однак, боржник до офісу приватного виконавця не з`явився, будь - яких пояснень не надав. На думку приватного виконавця вказані факти свідчать про ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду, оскільки божником рішення суду в добровільному порядку не виконуються, у зв`язку з чим приватний виконавець вимушений звернутись з даним поданням до суду, оскільки, вважає, що обмеження у праві виїзду за кордон є єдиним та дієвим способом для виконання рішення суду.

Приватний виконавець в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Вивчивши подання приватного виконавця, дослідивши докази по справі, які наданні приватним виконавцем, суд приходить наступного.

Судом встановлено, що 25 червня 2021 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 46600 (сорок шість тисяч шістсот) доларів США та 9605,00 грн. судового збору.

23 серпня 2021 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 192 (сто дев`яносто дві) грн. 10 коп. та судові витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 35300 (тридцять п`ять триста) грн. 00 коп.

08 жовтня 2021 року ОСОБА_2 отримав два виконавчі листи, про що свідчить відповідна відмітка у довідковому листі до справи.

26 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Татарченко В. Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №755/13193/19 від 06.10.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 46600 (сорок шість тисяч шістсот) доларів США., та 9605,00 грн. судового збору.

26 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Татарченко В. Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №755/13193/19 від 06.10.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 192 (сто дев`яносто дві) грн. 10 коп. та судові витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 35300 (тридцять п`ять триста) грн. 00 коп.

26 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Татарченко В. Г. винесено постанову про об`єнання вищевказаних виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження №67282436.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

"Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VІІI, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання".

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, який вказує приватний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Пунктом 15 Правил перетинання державного кордону громадянами України затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року передбачено, що на підставі рішення уповноваженого законом державного органу про тимчасову відмову у виїзді за кордон (заборону виїзду), прийнятого відповідно до статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" (3857-12), уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону відмовляє громадянину у перетинанні державного кордону, про що виносить обґрунтоване письмове рішення із зазначенням причин відмови, один примірник якого видається громадянинові.

Відповідно до п. 8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Відповідно до роз`яснень Верховного суду України від 01.02.2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Подання держаного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України. Відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права виїзду за межі України.

Під час розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника -фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження».

В порядку ст. 76 Закону України „Про виконавче провадження" передбачена відповідальність за невиконання законних вимог виконавця та порушення вимог цього Закону, а саме, за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог цього Закону, у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання боржником на вимогу виконавця декларації чи зазначення у декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну таких відомостей, неповідомлення боржником про зміну місця проживання (перебування) чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом виконавця, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

За наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи в інший спосіб порушує вимоги закону про виконавче провадження, виконавець складає акт про порушення і звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи розмір боргу, з урахуванням вжитих приватним виконавцем заходів примусового виконання виконавчих листів, їх співмірність у співвідношенні запропонованих заходів обмеження до суми боргових зобов`язань, суд не вбачає підстав для задоволення подання Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Татарченка І. Г. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, за відсутністю доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон з метою ухилення від сплати боргу, та які б свідчили, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду.

Крім того, виходячи з наданих приватним виконавцем документів, примусове виконання рішення суду триває з 26 жовтня 2021 року, в межах проведення виконавчих дій приватним виконавцем здійснено запити щодо виявлення у боржника рухомого та нерухомого майна, відкритих банківських рахунків, що не дало належного результату.

Приватним виконавцем здійснено вихід за адресою місця реєстрації, однак двері ніхто не відчинив, перевірити майновий стан боржника не виявилось можливим, що підтверджується атом приватного виконавця від 02.11.2021 року.

Згідно акту приватного виконавця від 31.01.2022 року, боржник ОСОБА_1 не з`явився до приватного виконавця за викликом о 31.01.2022 року о 10 год. 00 хв., однак вказаний доказ не може свідчити про ухилення боржника від виконання рішення суду, оскільки до матеріалів подання не долучено доказів отримання виклику приватного виконавця боржником.

Також, долучений до матеріалів справи витяг по банківським рахункам № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , на які накладено арешт згідно постанови приватного виконавця про накладення арешту на грошові кошти від 26.10.2021 року, підтверджує неспроможність боржника виконати рішення суду, оскільки залишок за вказанами рахунками становить суму 512,43 грн. та 37,76 грн. відповідно, грошові кошти, які були переведені боржнику від третіх осіб на загальну суму 6740,00 грн. за період з вересня 2021 року по жовтень 2021 рік не можуть свідчити про можливість виконання боржником рішення суду в повному обсязі чи частково, оскільки розмір таких коштів ледь перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на один місяць.

Таким чином, лише об`єктивні причини неможливості виконання рішення суду про стягнення заборгованості (відсутність рухомого та нерухомого майна у боржника, відсутність грошових коштів на рахунках боржника, відсутність доходів) не можуть свідчити про ухилення боржником від виконання своїх забов`язань, а відтак і бути причиною обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Також слід зазначити, що 24.02.2022 року на підставі Указу Президента України № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та Указом Президента України від 24.02.2022 року постановлено проведення мобілізації протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Указом Президента України від 17.05.2020 року за №341/2022 постановлено: на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, та Указом Президента України від 17 травня 2022 року постановлено: На часткову зміну статті 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 3 березня 2022 року № 2105-ІХ, продовжити з 25 травня 2022 року строк проведення загальної мобілізації на 90 діб.

Згідно п. 10 ст. 8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, заборону або обмеження на вибір місця перебування чи місця проживання осіб на території, на якій діє воєнний стан.

За загальним правилом, Громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років заборонено виїзд за межі України під час дії воєнного стану в Україні.

Громадяни України, мають право виїхати за межі України під час дії воєнного стану, якщо вони підпадають під норми абзаців три - тринадцять частини першої та абзацу другого частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Оскільки Указ Президента України про проведення мобілізації діє на час постановлення ухвали суду, доказів щодо відстрочки боржника від призову на військову службу під час мобілізації, яка б надавала змогу боржнику виїхати за кордон до матеріалів подання не додано, тому відсутні підстави вважати що боржник має змогу виїхати за кордон для ухилення виконання рішення суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подання приватного виконавця Татарченка Владислава Геннадійовича про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі ст.6 Закону України „Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України", ст.19 Закону України „Про державну прикордонну службу України" та керуючись ст.ст. 260, 353, 354, 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні подання приватного виконавця Татарченка Владислава Геннадійовича про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 20 липня 2022 року.

С у д д я :