Справа № 161/1456/22
Провадження № 2/161/1709/22
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

05 липня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пушкарчук В.П.

з участю секретаря судового засідання Загоровської І.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

28.01.2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначила, що вона та відповідач ОСОБА_3 є співвласниками житлового приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; у власності кожного із них перебуває по 1/2 частці. На даний час належною їй часткою у майні користується відповідач, який постійно чинить перешкоди у здійсненні права власності на житлове приміщення, позбавляючи її доступу до нього. На її намагання потрапити до житла, ОСОБА_3 вчиняє щодо неї домашнє насильство, за що останній неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. В спірній квартирі знаходяться меблі, побутова техніка та інші речі, які були придбані за її особисті кошти та якими вона позбавлена можливості користуватися. Внаслідок обмеження доступу до житлового приміщення, вона залишилась без теплих речей на зимовий період. Такими діями ОСОБА_3 порушується її право на користування своєю власністю, чим їй заподіяно моральної шкоди, яка полягає у моральних та фізичних стражданнях, в тому числі й шляхом вчинення останнім протягом тривалого часу відносно неї домашнього насильства та неможливістю проживати в даній квартирі. При цьому, домашне насильство відбувалось в присутності сторонніх осіб та поліції, чим принижено її людську гідність та призводило до моральних та довготривалих страждань, що, у свою чергу, негативно вплинуло на її стан здоров`я. Враховуючи наведене, а також заяву про уточнення позовних вимог від 09.05.2022 року, просить суд зобов`язати ОСОБА_3 не чинити їй перешкоди в користуванні квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також стягнути з відповідача на свою користь 10000 грн. моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, які викладені у позовній заяві, просила задовольнити їх у повному обсязі. Додатково пояснила, що збільшення розміру заявлених позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди було спричинено діями відповідача, які полягали у вчиненні відносно ОСОБА_1 домашнього насильства уже після пред`явлення даного позову.

Представник позивача позов підтримала, просила суд його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча вчасно та належним чином був повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, будь-які заяви та клопотання, а також відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили.

За погодженням сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 володіють на праві спільної часткової власності квартирою АДРЕСА_2 . Частка кожного з них у майні становить по 1/2 частині. Зазначене підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 07.05.2007 року та відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 232372881 від 13.11.2020 року.

Зі змісту позову слідує, що між стронами даної справи існує спір з приводу реалізації позивачкою свого права власності на вищевказане майно, яке порушується відповідачем.

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом.

Непорушність права власності закріплено і в ст. 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує.

За нормою ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів своїх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди )

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У ході вивчення матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_3 чинить перешкоди у проживанні ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_2 , не пускаючи її до спірної квартири.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині усунення перешкод ОСОБА_1 в користуванні квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У свою чергу, у п. 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної).

Суд вважає доведеним, що внаслідок порушення відповідачем прав на користування власністю, позивачці заподіяно моральну шкоду, яка полягає в у неможливості протягом тривалого часу використовувати останньою належне їй майно, яке перебуває в квартирі, у власних цілях, та проживати в даному житлі.

Крім того, з боку ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_1 неодноразово вчинялося домашнє насильство з приводу намагань останньої потрапити у належне їй житлове приміщення.

На переконання суду, вищевказаними діями відповідача позивачці беззаперечно завдано моральних та фізичних страждань, а також душевних хвилювань.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 за вищевказані дії, суд також враховує ту обставину, що позивачка є особою з інвалідністю, а тому неправомірна поведінка відповідача негативно впливає на стан здоров`я ОСОБА_1 .

За наведених обставин, суд вважає, що у розглядуваному випадку заподіяна відповідачем моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню позивачці, становить 10000 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1984, 80 грн. (по 992, 40 грн. за кожну вимогу).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 81, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. ст. 15, 23, 319, 386, 391 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в користуванні квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 (десять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП, паспортні дані невідомо.

Повний текст рішення складено 06 липня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук