№ 201/9751/21
провадження 2/201/2058/2022
УХВАЛА

21 липня 2022 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Храмцевич Т.С.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Дніпро клопотання відповідача про зупинення провадження в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області і Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів оперативно-розшукової діяльності, досудового розслідування, прокуратури і суду,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28 вересня 2021 року звернувся до суду з позовом до відповідачів Дніпропетровської обласної прокуратури, ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області і Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди та витрат, завданої незаконними діями органів оперативно-розшукової діяльності, досудового розслідування, прокуратури і суду, позовні вимоги не змінювалися, але доповнювалися і уточнювалися. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2022 року провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення судового засідання, розглядаються клопотання, справа по суті не слухалася, спір по суті не вирішено.

В засідання представником відповідач ГУ НП в Дніпропетровській області заявлено клопотання про зупинення провадження по справі в зв`язку з неможливістю, на її думку, розгляду цієї справи через правовий режим воєнного стану в країні з підстав ч. 2 ст. 251 ЦПК України, через що неможливо розглянути цю справи.

Представник відповідача (заявника) і відповідач наполягали на задоволенні клопотання, представник позивача не підтримав клопотання.

З`ясувавши думку сторін та учасників спору, перевіривши матеріали справи та клопотання сторони відповідача, суд приходить до наступних висновків.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів, а стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Дійсно відповідно до ч. 2 ст. 251 ЦПК України з питань, зазначених у цій статті, суд постановлює ухвалу. Сама ж стаття передбачає обов`язковість зупинення провадження в справі в разі неможливості її розгляду.

За підстав, вказаних заявником, суд зобов`язаний зупинити провадження в справі в разі саме неможливості розгляду цієї справи, а суд вважає можливим розгляд цієї справи, оскільки ця справа по суті ще не слухалася, матеріали справи не досліджені, пояснення сторін не були, розглянуті не всі клопотання, перевірка доказів не проведена, підготовче засідання не закінчене, інших доказів на підтримку клопотання не надано.

На даній стадії слухання суд вважає помилковим висновок про необхідність зупинення провадження у цивільній справі; при цьому суд звертає увагу на вимоги статті 121 ЦПК України про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку; зупиняючи провадження у справі через неможливість розглянути її до вирішення іншої справи, не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

При цьому слід керувався саме зазначеним, а не наявністю чи відсутністю права, що підлягає захисту, наявністю іншого спору, що начебто перешкоджає вирішенню цієї справи.

Для правильного вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід з`ясувати обставини, які розглядаються судом та можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі; підлягає з`ясуванню, чи дійсно від наслідків розгляду справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

Таким чином, суд може проводити вищезазначені дії і слухання справи далі, клопотання безпідставне, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо), встановлення певних термінів і інш. не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Таким чином, суд може проводити вищезазначені дії і слухання справи далі, клопотання безпідставне, а тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 182, 200, 222, 251, 252, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання сторони відповідача про зупинення провадження в справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області і Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів оперативно-розшукової діяльності, досудового розслідування, прокуратури і суду відмовити.

Ухвала набрала законної сили 21 липня 2022 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя -