МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2022 р. Справа №370/138/22

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Білоцької Л.В., розглянувши у приміщенні суду у смт Макарів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами справу за позовом

ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полісся 2010» про розірвання договору оренди земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , (далі позивач, орендодавець), звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полісся 2010»(далі відповідач, орендар) про розірвання договору оренди земельної ділянки.

В обгрунтування позову позивач вказала, що 19.01.2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Полісся 2010» було укладено Договір оренди землі (далі - Договір).

Відповідно до п. 1 Договору, Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Борівської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки :06:005:0033.

Земельна ділянка, площею 4.3200 га, кадастровий номер :06:005:0033, яка знаходиться на території Борівської сільської ради Макарівського району Київської області, належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі приватним нотаріусом Макарівського районного управління нотаріального округу Лисенко Л.В. 13.04.2011 року за №434 та витягом з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 28.12.2021.

Відповідно до п. 8, Договір укладено на 7 (сім) років.

Орендна плата виплачується особисто орендодавцю, або уповноваженій ним, згідно діючого законодавства особі, в розмірі 6% (шість відсотків) від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки, що на момент укладення договору у грошовій формі становить 3582,92 гривень, що врегульовано положеннями п. 9 Договору.

Разом з цим, положеннями п. 10 Договору передбачено, що Орендар може вносити орендну плату у натуральній формі, попередньо погодивши з орендодавцем, а саме: в такому разі Орендар подає заяву та укладають акт про внесення орендної плати в натуральній формі, в якому визначають перелік, кількість або частку продукції, одержуваної із земельної ділянки, а також, за необхідності, інші умови (якісні показники, вартість, тощо).

Положеннями п. 11 Договору визначено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.

Положеннями п. 12 Договору, передбачено, що орендна плата вноситься у такі строки щорічно (один раз на рік), не пізніше 30-го грудня поточного року.

Разом з цим положеннями п. 13 Договору передбачено, що передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами.

Згідно із п. 20 Договору, передача земельної ділянки Орендарю здійснюється у строк два дні після державної реєстрації цього договору за актом її приймання - передавання.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, 19.01.2016 року реєстраційною службою Макарівського районного управління юстиції Київської області було здійснено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 4.3200 га, кадастровий номер :06:005:0033 за ТОВ «Полісся 2010».

Отже, позивачем було виконано зобов`язання за Договором та передано відповідачу в строкове платне користування земельну ділянку, що належить їй на праві власності.

В подальшому, з 2018 року ТОВ «Полісся 2010» припинило виконання зобов`язань, передбачених умовами Договору, з виплати орендної плати за користування земельною ділянкою.

Тому у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору позивач просить:

-розірвати договір оренди земельної ділянки від 19.01.2016 року, кадастровий №:06:005:0033, площею 4,3200 га, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Полісся 2010» та ОСОБА_1 , зареєстрований реєстраційною службою Макарівського районного управління юстиції Київської області, запис №13000596;

- стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 18.01.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копію ухвали суду від 18.01.2022року та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 26.01.2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням № 020.

Відповідно у встановлений судом строк, відповідач на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву, який відповідає вимогам ст. 178 ЦПК України, прийнятий судом та приєднаний до матеріалів справи.

У відзиві відповідач вказав, що позовні вимоги вважає безпідставними, не підтвердженими належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, виходячи з наступного.

Згідно даних, які містяться у Видаткових касових ордерах, які додані до відзиву, ОСОБА_1 отримала суму орендної плати за 2018, 2019, 2020 роки у повному обсязі, що підтвердила особистим підписом. Виплата орендної плати позивачу за 2021 рік не відбулась виключно з вини позивача у зв`язку з її не прибуттям за місцезнаходженням орендодавця (відповідача). З метою виплати позивачу суми орендної плати за 2021 рік в розмірі 5500,00 грн. відповідачем було надіслано цінний лист з проханням з`явитись для отримання коштів, який додається до відзиву. Позивач не з`явився до цього часу. Крім того, відповідач вказав, що одноразова несплата орендної плати у відносно не великому розмірі не може бути підставою для розірвання договору оренди землі, адже не може вважатись істотним порушенням договору. Отже, вищевказані Видаткові касові ордери, які містять особистий підпис позивача, спростовують доводи щодо систематичної несплати орендної плати, та підтверджують відсутність підстав для розірвання договору оренди. З урахуванням викладеного, відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

19.01.2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Полісся 2010» було укладено Договір оренди землі.

Відповідно до п. 1 Договору, Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Борівської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки :06:005:0033.

Земельна ділянка, площею 4.3200 га, кадастровий номер :06:005:0033, яка знаходиться на території Борівської сільської ради Макарівського району Київської області, належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі приватним нотаріусом Макарівського районного управління нотаріального округу Лисенко Л.В. 13.04.2011 року за №434 та витягом з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 28.12.2021.

Відповідно до п. 8, Договір укладено на 7 (сім) років.

Орендна плата виплачується особисто орендодавцю, або уповноваженій ним, згідно діючого законодавства особі, в розмірі 6% (шість відсотків) від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки, що на момент укладення договору у грошовій формі становить 3582,92 гривень, що врегульовано положеннями п. 9 Договору.

Разом з цим, положеннями п. 10 Договору передбачено, що Орендар може вносити орендну плату у натуральній формі, попередньо погодивши з орендодавцем, а саме: в такому разі Орендар подає заяву та укладають акт про внесення орендної плати в натуральній формі, в якому визначають перелік, кількість або частку продукції, одержуваної із земельної ділянки, а також, за необхідності, інші умови (якісні показники, вартість, тощо).

Положеннями п. 11 Договору визначено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.

Положеннями п. 12 Договору, передбачено, що орендна плата вноситься у такі строки щорічно (один раз на рік), не пізніше 30-го грудня поточного року.

Разом з цим положеннями п. 13 Договору передбачено, що передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами.

Згідно із п. 20 Договору, передача земельної ділянки Орендарю здійснюється у строк два дні після державної реєстрації цього договору за актом її приймання - передавання.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, 19.01.2016 року реєстраційною службою Макарівського районного управління юстиції Київської області було здійснено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 4.3200 га, кадастровий номер :06:005:0033 за ТОВ «Полісся 2010».

Отже, позивачем було виконано зобов`язання за Договором та передано відповідачу в строкове платне користування земельну ділянку, що належить їй на праві власності.

Разом з цим, положеннями пункту 36 Договору визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за:

взаємною згодою сторін

рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Тобто наведеними умовами договору передбачена можливість його розірвання на вимогу однієї із сторін та визначенні підстави для такого розірвання, без необхідності встановлення будь-яких інших передумов, зокрема, істотного порушення договору. Положення пунктів 36 Договору були погоджені сторонами на власний розсуд, не суперечать загальним засадам цивільного законодавства, не змінені та не визнані недійсними, а тому є обов`язковими для виконання сторонами правочину.

Як встановлено судом із наданих відповідачем доказів на підтвердження своїх заперечень, які спростовують обставини викладені позивачем у позові, а саме з копій Видаткових касових ордерів встановлено, що відповідачем у 2018, 2019, 2020 роках було виплачено позивачу ОСОБА_1 орендну плату за користування земельною ділянкою, про що свідчить особистий підпис позивача у зазначених документах, у наступних розмірах: видатковий касовий ордер від 29.12.2018 року 5287,00 грн.; видатковий касовий ордер від 25.12.2019 року 4500,00 грн.; видатковий касовий ордер від 25.12.2019 року 787,80 грн., видатковий касовий ордер від 25.12.2020 року 5500,00 грн. Також суд приймає доводи відповідача про те, що виплата орендної плати позивачу за 2021 рік не відбулась не з вини відповідача, який вживав для цього відповідних заходів.

Посилання позивача на те, що з 2018 року ТОВ «Полісся 2010» припинило виконання зобов`язань, передбачених умовами Договору, з виплати орендної плати за користування земельною ділянкою, суперечать відомостям зазначених у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків ДПС України про суми виплачених доходів ОСОБА_1 , що були надані ГУ ДПС у Київській області.

Вирішуючи даній спір суд, виходить також із наступного.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) вказала, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

За приписами статті 1 ЗУ «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 15 ЗУ «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Положеннями статей 24, 25 ЗУ «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження за зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 31 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Частиною першою статті 32 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Стаття 141 ЗК України передбачає таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Разом з тим за частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Такий висновок встановлений в Постанові ВС від 14 листопада 2018 року у справі № 484/301/18. Суд зазначив, що оскільки встановлено факт систематичної несплати орендної плати, відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі», частини першої статті 141 ЗК України, статті 651 ЦК України та умов договору це є правовою підставою для розірвання договору.

Відтак, суд не приймає доводи позивача про порушення ТОВ «Полісся 2010» не тільки обов`язку з виплат, а й строків виплати орендної плати за користування земельною ділянкою за весь строк дії Договору, оскільки вказане зобов`язання відповідно до статті 526 ЦК України, виконується належним чином, у передбачений договором термін та спосіб.

Отже, згідно Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.

Доводи позивача про систематичне порушення ТОВ «Полісся 2010» умов Договору, через яке ОСОБА_1 , як законний власник земельної ділянки та Орендодавець, не отримує щорічних виплат, передбачених Договором оренди земельної ділянки, в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження та спростовані відповідачем належними доказами.

Тож, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачем доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки доводи позивача викладені у позові не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, та спростовані відповідачем належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 141, 247, 265, 354-355 ЦПК України суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полісся 2010» про розірвання договору оренди земельної ділянки залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 04.07.2022 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Товариство з обмеженою відповідальністю «Полісся 2010»: 08023, Київська обл., Бучанський р-н, с. Борівка, вул. Леніна, 32-А, .

Суддя Л.В. Білоцька