Провадження № 2/522/2474/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року

Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням - судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Тофан Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

10 жовтня 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування зазначено, що 30 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено усний договір позики, відповідно до умов якого Позивач передав, а Відповідач прийняв у власність 1 200 000,00 гривень. Позичальник зобов`язався повернути Позивачу зазначену суму грошових коштів у строк до 31 серпня 2021 року. Також, 30.10.2020 року Позичальником ( ОСОБА_2 ) власноруч складено та підписано Розписку, з метою підтвердження укладення Договору позики, його умов, а також з метою засвідчення факту отримання ним грошових коштів від Позикодавця ( ОСОБА_1 ) у розмірі 1 200 000,00 гривень. Наприкінці серпня 2020 року шляхом телефонних засобів зв`язку Відповідач повідомив Позивача, що він не має змоги повернути Позивачу борг у встановлений Договором позики строк. Таким чином, станом на дату подання позовної заяви, Відповідач свої зобов`язання не виконав в повному обсязі, а тому Позивач вимушений звернутись до суду з відповідною заявою про стягнення боргу.

У зв`язку з чим, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суму основного боргу за договором позики у розмірі 1 200 000,00 (один мільйон двісті тисяч) гривень та судові витрати у розмірі 11 350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) гривень.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа розподілена на суддю Кузнецову В.В.

На підставі рішення зборів суддів та розпорядження керівника Приморського районного суду м. Одеси від 24.11.2021 року за № 661/21 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого справа передана судді Ченявській Л.М.

Ухвалою суду від 25 листопада 2021 року відкрито провадження по справі, встановлено загальний порядок розгляду справи. Призначено підготовче провадження по справі.

29 грудня 2021 року від ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого Відповідач вважає вимоги безпідставні та необґрунтованими. Так, Відповідач не заперечує проти обставин укладення усного договору позики між позивачем та відповідачем, не заперечує проти обставин отримання в борг коштів у розмірі 1 200 000,00 гривень та обставини складання розписки на підтвердження отримання коштів. Проте Відповідач заперечує проти обставин строку повернення боргу, оскільки з 30.10.2020 року між учасниками справи неодноразово змінювались умови укладеного усного договору позики, в тому числі істотні умови договору щодо строку та порядку повернення позики. Останнім погодженим сторонами строком повернення позики було не пізніше 01.09.2021 року. Таким чином, сторонами змінено умови договору позики, а саме визначено строк виконання боржником обов`язку моментом пред`явлення вимоги, яку Відповідач так і не отримав від Позивача, тому строк виконання зобов`язань не настав. У зв`язку з чим, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Також надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності.

Ухвалою суду від 06 січня 2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні 31 травня 2022 року, яке відбулось за участі представника Позивача та представника Відповідача судом оглянуто оригінал боргової розписки. Представник Позивача позов підтримав та просив задовольнити. Представник Відповідача, заперечував, зазначив, що строк на повернення грошових коштів не настав. А відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

14 липня 2022 року від представника Відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності.

18 липня 2022 року від представника Позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи відсутності.

В судове засідання 19 липня 2022 року сторони не з`явилсь, сповіщались належним чином.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено та не заперечується учасниками справи, що 30 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, що підтверджується Розпискою від 30.10.2020 року, відповідно до умов якого ОСОБА_2 підтвердив, що 30.10.2020 року отримав в борг від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 1 200 000, 00 гривень та зобов`язався повернути вказані кошти в повному обсязі у строк до 31 серпня 2021 року.

Дослідивши відповідну Розписку від 30.10.2020 року, судом встановлено, що в розписці визначено, останнім днем виконання відповідачем зобов`язання перед позивачем є 31 серпня 2021 року.

Станом на день подачі позовної заяви 18 жовтня 2021 року ОСОБА_2 не повернув борг, чим порушив виконання свого зобов`язання.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

Досліджуючи боргову розписку, судом виявлена справжня правова природа укладеного договору позики. Отже, факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується розпискою від 30.10.2020 року.

В порядку п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договорами позики (розпискою), відповідачем не було повернуто борг, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором позики (розпискою) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Як слідує із змісту ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд вбачає, що не сплачуючи заборгованість відповідач порушує вимоги діючого законодавства України, а саме: ст. 526 ЦК України, яка передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства; ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ст. 629 ЦК України, згідно якої, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач отримав грошові кошти у відповідності до Розписки від 30.10.2020 року та станом на день розгляду справи, свої зобов`язання за договорами позики, в обумовлений сторонами термін, не виконав, а отже зобов`язаний повернути позивачу борг в сумі 1 200 000,00 грн.

Слід зазначити, що доводи Відповідача відносно того, що сторонами було змінено умови договору в частині строку повернення боргу, суд не приймає до уваги, оскільки Відповідачем не надано жодного належного та допустимого в обґрунтування своїх заперечень.

Дослідивши матеріали справи, судом також не встановлено доказів, які б підтвердили доводи Відповідача щодо зміни строку повернення боргу.

Слід зазначити, що Відповідачем зазначена сума заборгованості не спростована, також не надано доказів часткового погашення заборгованості.

Доводи Відповідача про те, що сторонами визначено строк виконання боржником обов`язку моментом пред`явлення вимоги, яку Відповідач так і не отримав від Позивача, тому строк виконання зобов`язань не настав, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно зазначеної Розписки, сторонами визначено строки повернення грошових коштів.

Суд наголошує на тому, що розписка, яка складена відповідачем 30.10.2020 року, містить реквізити сторін, визначено суму боргу, порядок його повернення, дату складання та підпис відповідача, тобто, свідчить про укладення сторонами договору позики та посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Згідно ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Крім того, наявність оригіналу боргової розписки у Позивача свідчить про неповернення боргу відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, з урахуванням тієї обставини, що відповідачем не були виконані зобов`язання по поверненню коштів, суд вважає, що позов є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити.

При поданні позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 11 350,00 грн. В ході судового розгляду суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 11 350,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 15, 16, 509, 526, 530, 625 ЦК України, ст. ст. 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суму основного боргу за договором позики у розмірі 1 200 000,00 (один мільйон двісті тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 11 350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 20 липня 2022 року.

Суддя Чернявська Л.М.