Провадження № 2/161/366/22
У Х В А Л А

13 червня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Лесько Б.Я.

з участю позивача ОСОБА_1

представник відповідача СБУ Вознюк В.М.

представник відповідача ГУНП Забожчук О.

представник відповідача ДКСУ Жилко З.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Волинській області, Головного управління Національної поліції у Волинській області, Державної казначейської служби про стягнення коштів, відшкодування збитків та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Служби безпеки України у Волинській області, Головного управління Національної поліції у Волинській області, Державної казначейської служби про стягнення коштів, відшкодування збитків та моральної шкоди.

З ініціативу суду вирішується питання про закриття провадження у справі згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України так як дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивача вважає, що підстав для закриття провадження у справі немає, так як дана справа підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Яке встановлено судом, то спір між сторонами виник з приводу того, що ТзОВ «Волинь Мото» та OYNURDEN KIMYA SANAYI TICARET A.S. уклали контракт № 02/08 на поставку товару клею торгівельної марки «Denlaks». 07.11.2017 року до митного оформлення митного поста «Ягодин» подано митну декларацію на товар. Згідно висновку експерта Волинського НДКЦ МВС України №78 було встановлено, що даний товар містить у своєму складі прекурсори, стосовно яких встановлюються заходи контролю.

Протягом чотирьох років поліція та СБУ здійснювали розслідування злочину за ч. 3 ст. 305 КК України, правопорушення передбаченого ч.1 ст. 483 МК України (переміщення або дії спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю), по ч. 1 ст. 320КК України ( порушення встановлених правил обігу наркотичних засобів, психотропних речовин) розслідування було закрито. Правоохоронні органи вилучили і примусово реалізували клейові системи, вилучення майна правоохоронними органами призвело до банкрутсва ТзОВ «Волинь Мото» Майно було вилучено та реалізовано, а кошти розміщено на рахунку в держказначействі. Після закриття кримінальних проваджень кошти позивачу не повернули.

24.11.2017 року ТзОВ «Волинь Мото» та ОСОБА_1 уклали договір згідно якого ТзОВ «Мото Волинь» відступило ФОП ОСОБА_1 право вимоги на підставі контракту №02/08 від 02.08.2017 року укладеного між ТзОВ «Волинь Мото» та фірмою OYNURDEN KIMYA SANAYI TICARET A.S., а також рахунку фактури №ODN 101 від 03.11.2017 року.

23.07.2019 року ухвало Господарського суду Запорізької області у справі №908/556/19 ТзОВ «Волинь Мото» було визнано банкрутом, а 24.10.2019 року ухвалою Господарського суду Запорізької області № 908/556/19 ТзОВ «Волинь Мото» було ліквідовано.

У зв?язку з набуттям права власності на вищезазначене майно, позивач звернувся до Управління служби безпеки України із вимогою про повернення 279 129,72 грн, проте, у повернені коштів за реалізоване майно йому було відмовлено.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи у яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які є порушеними, оспореними чи не визнаними.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

За змістом частини 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів з огляду на пряму вказівку закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово у своїх постановах наводила загальні критерії розмежування судової юрисдикції. Такими критеріями є передбачені законом умови, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, як-то: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка у законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі (постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі №235/445/18, від 19.02.2020 у справі № 530/879/18 та багато інших).

Відповідно до частини 1,2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенню, тому до суб`єктного критерію господарський суд вирішує господарські спори, що виникають між підприємствами, організаціями (юридичними особами), а також громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених чинним законодавством, може вирішувати спори і розглядати справи за участю державних та інших органів, а також громадян, які не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Юрисдикція господарських судів визначена у частині 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці (пункт 6 частини першої цієї статті).

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. У заявленому позові позивач обґрунтував сутність порушення свого майнового права невиконанням державним органом, обов`язку з повернення належного позивачу на праві власності майна після закриття кримінальної справи. Отже, за доводами позивача належне йому майно без належних правових підстав було вилучено, реалізоване, а кошти розміщено на рахунку в держказначействі, тобто знаходиться у володінні держави, а позов його спрямований на захист права власності позивача шляхом повернення коштів відшкодування збитків порядку статей 1174, 1176 ЦК України

У постанові від 27.10.2021 у справі №904/4046/20 Верховний Суд дійшов висновку, що за своїм змістом спірні відносини мають приватно - правовий характер, а за суб`єктивним складом спір у справі підпадає під дію ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, отже належить до юрисдикції господарського суду.

З огляду на зміст позовних вимог, характер спірних правовідносин, обставин, встановлені судом, те що стягнення з суб`єктів владних повноважень збитків, завданих незаконним вилученням майна у межах кримінальної справи, суд вважає, що даний спір має вирішуватися в порядку господарського судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає до закриття.

Керуючись ст.ст. 255 ч.1 п. 1, 260, 261 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Волинській області, Головного управління Національної поліції у Волинській області, Державної казначейської служби про стягнення коштів, відшкодування збитків та моральної шкоди - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текс ухвали суду виготовлено 13.06.2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С.Крупінська