справа № 361/6838/17
головуючий у суді І інстанції Петришин Н.М.
провадження № 22-ц/824/1636/2022
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участю секретаря судового засідання: Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Біліченка Віктора Васильовича на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2021 року

у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Подання мотивоване тим, що у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. на виконанні перебуває виконавче провадження № 62976781 з примусового виконання виконавчого листа № 361/6838/17 від 14 червня 2019 року, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 45 000 грн орендної плати, 250 351 грн 45 коп. збитків та судовий збір у розмірів 3 087 грн 63 коп. Приватним виконавцем здійснено ряд виконавчих дій примусового характеру для виконання судового рішення, але вжиті заходи не дали результату. На підставі викладеного приватний виконавець просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 до повного виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2021 року подання задоволено.

Обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта для виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 до виконання ним зобов`язань за виконавчим листом № 361/6838/17.

Ухвала мотивована тим, що приватним виконавцем Голяченко І.П. вчинені усі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії по примусовому виконанню рішення суду.

Боржник обізнаний про свої зобов`язання за виконавчим провадженням, судове рішення не виконує, докази неможливості виконання судових рішень у виконавчому провадженні відсутні, а сума заборгованості є великою. Боржнику відомо про наявність відкритого виконавчого провадження, проте ним не вчиняються ніякі дії щодо виконання зобов`язань.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні вимог подання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали порушено вимоги статті 376 ЦПК України, що є підставою для скасування ухвали з огляду на таке.

Приватним виконавцем не доведено факт ухилення ОСОБА_1 .

Подання не відповідає вимогам закону. Саме невиконання боржником зобов`язань протягом строку не може свідчити про ухилення боржника від виконання кладених на нього рішенням суду обов`язків. Задоволення подання про обмеження у праві виїзду за кордон можливе лише за умови доведення факту ухилення від виконання зобов`язання ОСОБА_1 .

Постановою Верховного Суду від 27 листопада 2019 року постанову Київського апеляційного суду від 27 травня 2019 року в частині розірвання договору оренди частини нежитлового приміщення, розташованого по АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 01 березня 2016 року, та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 орендної плати у розмірі 45 000 грн. скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні вказаних вимог. В іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 27 травня 2019 року залишено без змін.

У той же час, виконавчий лист від 14 червня 2019 року так само як і постанова про відкриття виконавчого провадження від 07 вересня 2020 року містять резолютивну частину рішення щодо стягнення 45 000 грн.

Указане, на думку апелянта свідчить про зловживання стягувачем своїми правами та неналежне виконання своїх обов`язків приватним виконавцем щодо перевірки відповідності виконавчого листа судовим рішення.

Приватним виконавцем не надано доказів про отримання боржником повідомлень про виклики, постанов про відкриття виконавчого провадження, звернення стягнення на нежитлове приміщення та земельну ділянку.

Апелянт повідомляв приватного виконавця про те, що в літній період він не проживає за адресою: АДРЕСА_2 . У зв`язку із скрутним матеріальним становищем він не має можливість сплатити заборгованість. Стягувач адресував попередньому виконавцю лист із аналогічним змістом.

Приватним виконавцем не надано доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов`язань, а також доказів ухилення боржника від виконання судового рішення. З матеріалів справи вбачається часткове виконання боржником рішення суду та поступове зменшення суми заборгованості.

Від приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, який обґрунтований тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 62976781 відправлена боржнику рекомендованим поштовим відправленням та отримана ним 16 вересня 2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. З вересня по листопад 2020 року приватним виконавцем направлялися на адресу боржника постанова про опис та арешт майна боржника, копії звітів про експертно-грошову оцінку земельної ділянки та нежитлового приміщення, які не біли отримані боржником та повернулися із відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання». Тобто приватним виконавцем виконано вимогу щодо обов`язкового доведення до відома сторін матеріалів виконавчого провадження, а факт неотримання боржником кореспонденції за належною адресою, яка повернулася у зв`язку із неотриманням адресатом, зумовленим не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції.

Приватним виконавець здійснював виїзди за адресою боржника по АДРЕСА_2 , не лише у літній період часу, а протягом усього року, зокрема 17 вересня 2020 року, 20 жовтня 2020 року, 30 грудня 2020 року, 09 квітня 2021 року. При здійсненні цих виїздів потрапити до квартири не було можливим, двері ніхто не відчинив, про складено акти. Боржником на вимогу приватного виконавця так і не надано декларацію про доходи та майно. Про факт ухилення боржника від виконання рішення суду, на думку приватного виконавця, свідчить також відмова боржника надати безперешкодний доступ до квартири по АДРЕСА_2 . Часткове погашення заборгованості за виконавчим документом здійснене завдяки вжитих приватним виконавцем заходів примусового виконання рішення.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, дійшла висновку про таке.

Судом установлено, що 14 червня 2019 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист № 361/6838/17, провадження № 2/361/713/18 від 27 травня 2019 року щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 45 000 грн. орендної плати, 250 351 грн 45 коп. збитків та судовий збір у розмірі 3 087 грн 63 коп.

На підставі указаного виконавчого листа приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. 07 вересня 2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № ВП 62976781.

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження направлено боржнику ОСОБА_1 та отримано ним 16 вересня 2020 року.

З метою забезпечення виконання рішення суду приватним виконавцем Голяченко І.П. вчинено ряд виконавчих дій, у тому числі, на підставі постанови від 07 вересня 2020 року накладено арешт на все належне боржнику майно. Дану постанову для виконання направлено на виконання до банківських установ.

07 вересня 2020 року приватним виконавцем сформовано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № № 222991468, 222996176, 222995199 та 222995171, яких установлено, що за боржником на праві власності зареєстроване нерухоме майно:вбудоване нежитлове приміщення НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 ; земельна ділянка за кадастровим номером :02:008:0048, що розташована на території Літківської сільської ради Броварського району Київської області.

Згідно з актом приватного виконавця Голяченка І.П. від 18 червня 2021 року до нього на прийом 18 червня 2021 року з`явився боржник ОСОБА_1 , який відмовився надавати пояснення щодо невиконання рішення суду. Також, боржник відмовився від надання приватному виконавцю доступу до своєї квартири.

Із матеріалів подання та виконавчого провадження вбачається, що з метою перевірки майнового стану боржника та у подальшому проведення опису й арешту такого майна 17 вересня 2020 року, 26 жовтня 2020 року, 30 грудня 2020 року, 09 квітня 2021 року та 19 серпня 2021 року приватними виконавцем здійснювалися виходи за адресою: АДРЕСА_2 . Проте, потрапити у квартиру не було можливим, оскільки двері ніхто не відчинив, на численні дзвінки та стукіт у двері ніхто не відреагував, про що приватним виконавцем складено відповідні акти.

На постанову приватного виконавця від 07 вересня 2020 року про арешт коштів від АТ «Прокредит Банк», АТ «Сбербанк», АТ «Банк Форвард», АТ «Юнекс Банк», АТ «Альпарі Банк», АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «Банк Траст Капітал», АТ «СЕБ Корпоративний Банк», АТ «КБ «Земельний Банк», АТ «Державний експортно-імпортний банк України», ПАТ «Розрахунковий центр з обслуговування договорів на фінансових ринках», АБ «Південний», АТ «Сітібанк», АБ «Кліринговий Банк», АТ «РВС Банк», АТ «Банк Український капітал», АТ «Мотор Банк», АТ «Міжнародний інвестиційний банк», АТ «КБ «Глобус», АТ «Банк Альянс», АТ «Скай Банк», АТ «Східно Український банк «Гарант», АТ «Кредо Банк», АТ «Піреус Банк МКБ», ПАТ АБ «Укргазбанк», АТ «Кредитвест Банк», АТ «ІНГ Банк Україна», ПАТ «КБ «Акордбанк», АТ «Банк ѕ», АТ «Банк Портал», АТ «Кристалбанк» надійшли відповіді про відсутність у боржника відкритих рахунків у даних банківських установах.

18 вересня 2020 року на запит приватного виконавця надійшла відповідь з відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Броварської міської ради Київської області, відповідно до якої ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ним у квартирі зареєстрований малолітній син боржника ОСОБА_3 .

Згідно з відповіддю ГУ Держпраці у Київській області за боржником відсутні зареєстровані на праві власності великовантажні та інші технологічні транспортні засоби, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, підіймальні споруди, парові та водонагрівні котли, посудини, що працюють під тиском, трубопроводи пари та гарячої води.

Відповідно до відповіді Держпродспоживслужби від 29 вересня 2020 року за боржником не зареєстровані трактори, самохідні шасі, самохідна сільськогосподарська техніка та інші механізми.

На постанову приватного виконавця надійшов Звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки за кадастровим номером :02:008:0048. Згідно з даного звіту вартість описаного майна боржника становить 61 630 грн. Із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що наразі відбуваються електронні торги по реалізації вказаної земельної ділянки.

Також, на постанову приватного виконавця від 02 листопада 2020 року надійшов звіт про оцінку майна від 05 листопада 2020 року щодо визначення вартості описаного майна боржника, а саме: нежитлового приміщення НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно з указаним звітом вартість нежитлового приміщення становить110 280 грн.

Матеріалами подання та виконавчого провадження установлено, що за боржником рахується відкритий рахунок у АТ «Альфа Банк», проте на рахунку кошти відсутні.

Згідно з відомостями МВС України від 07 вересня 2020 року, 26 жовтня 2020 року, 28 січня 2021 року, 16 березня 2021 року, 07 червня 2021 року та 02 вересня 2021 року за боржником відсутні зареєстровані транспортні засоби.

Відповідно до відповідей ДФС України за боржником відсутні відкриті рахунки як за фізичною особою-підприємцем та у базі відсутня інформація щодо джерел доходу боржника.

За рахунок вжитих приватним виконавцем заходів примусового виконання із боржника стягнуто 59 851 грн 09 коп., залишок боргу за даним виконавчим провадженням становить 193 587 грн 99 коп.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Серед основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 18 ЦПК України).

Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», тут і надалі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду.

Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Закон України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 6 указаного Закону України право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Право приватного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню відповідно до положення частини 3 статті 12 ЦПК України. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Так, відповідно до частини 1 статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до роз`яснень Верховного суду України від 01 лютого 2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує приватний виконавець у поданні, а також відсутність грошових коштів на його банківському рахунку не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Також з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що боржник з`являється на виклик до приватного виконавця, а електронні торги з примусової реалізації майна боржника (земельної ділянки) не відбулася у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів, тобто не з вини боржника.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. Саме по собі невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом певного строку (виконавче провадження відкрито 07 вересня 2020 року), про що вказує приватний виконавець в своєму поданні, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов`язків.

У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про задоволення подання приватного виконавця про вжиття крайнього заходу забезпечення здійснення виконавчого провадження - обмеження боржника у його конституційному праві - праві виїзду за кордон, виходячи з наступного.

За змістом статті 81 ЦПК України та пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» саме на виконавця покладено обов`язок надання доказів стосовно наявності навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов`язків за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 82 ЦПК України).

Проте, переконливих та беззаперечних доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов`язань, та доказів, які б свідчили про те, що боржник умисно ухиляється від виконання судового рішення - виконавцем суду не надано.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у частині 3 статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

При цьому, апеляційним судом відхиляються доводи апеляційної скарги про невідповідність виконавчого листа № 361/6838/17 кінцевому судовому рішенню у справі, оскільки апеляційним судом у межах цієї справи перевіряється законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції за результатом розгляду подання приватного виконавця.

Разом із тим, боржник не позбавлений права звернутися із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, за наявності для цього умов, передбачених законом.

На підставі викладеного, враховуючи, що достатніх та переконливих доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов`язань, та доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання судового рішення приватним виконавцем суду не надано, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги у цій частині.

Згідно з частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2021 року ухвалена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні подання.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні подання, з приватного виконавця на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати за сплату судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 454 грн.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Біліченка Віктора Васильовича задовольнити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Подання Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 454 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська