Справа № 442/1486/20 Головуючий у 1 інстанції: Медведик Л.О.
Провадження № 22-ц/811/4658/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

секретар :Савчук Г.В.

З участю представника відповідача ОСОБА_1 -адвоката Наумовича Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу № 442/1486/20 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 -адвоката Наумовича Юрія Сергійовича на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вищезгаданим позовом.

В частині позовних вимог про розірвання шлюбу зазначала, що наполягає на розірванні, оскільки вже більше 1,5 року вони з відповідачем не підтримують жодних подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, відповідач проживає окремо від неї в Республіці Польща. Вважає, що будь-яке спільне подружнє життя з відповідачем та збереження шлюбу неможливе, оскільки це б суперечило її інтересам. Вказує на те, що давно втратила почуття любові та поваги до відповідача. Примирення між ними неможливе.

Позовні вимоги про стягнення аліментів обґрунтовувала тим, що відповідач не надає кошти на утримання дитини, чим ставить сім`ю у важке матеріальне становище. Оскільки обов`язок по утриманню дитини лежить на обох батьках просила стягнути з ОСОБА_2 -громадянина Польщі в її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. щомісячно на дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повновліття.

Заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 травня 2021 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_4 - громадянином Республіки Польща, ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: Республіка Польща, м. Старград Щецинський, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , котрий зареєстровано 22 серпня 2017 року Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області актовий запис № 302.

Після розірвання шлюбу позивач залишається на прізвищі, обраному під час державної реєстрації шлюбу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з 04 березня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 840,80 грн судового збору.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 листопада 2021 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Наумовича Юрія Сергійовича про перегляд заочного рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 травня 2021 року залишено без задоволення.

Заочне рішення в частині стягнення аліментів оскаржив представник відповідача адвокат Наумович Ю.С. Зазначає, що судом порушено норми процесуального права щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідач ОСОБА_4 був повідомлений про судове засідання призначене на 11.05.2021 року. На думку адвоката повідомлення представника відповідача не звільняє суд від обов`язку повідомити про судове засідання самого відповідача. Належне повідомлення відповідача про день судового засідання є необхідною передумовою для його визнання та виконання за кордоном, зокрема згідно з інструкцією про виконання в Україні Конвенції про стягнення аліментів за кордоном, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 29 грудня 2006 року №121/5, до клопотання про визнання і виконання рішення суду України про стягнення аліментів на території іншої держави має бути додано довідку про те, що відповідач був належним чином повідомлений про день судового засідання, та копії документів, що це підтверджують(якщо відповідач не брав участі в судовому засіданні), що свідчить про істотний характер допущених судом першої інстанції процесуальних порушень. Відмова суду відкласти судове засідання за клопотанням адвоката, що брав участь в іншому процесі, позбавила відповідача подати докази та брати участь у судовому засіданні, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо суті спору в частині стягнення аліментів зазначає, що відповідно до довідки виданої за місцем роботи відповідача, його заробітна плата становить 3000,00 польських злотих. Розмір визначених судом аліментів є досить великий, оскільки на утриманні відповідача перебуває непрацездатна мати ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), а також він сплачує ренту за житло. Мати відповідача є інсулінозалежною, потребує матеріального забезпечення, яке крім сина ніхто не надає. Фактично відповідач згоден оплачувати аліменти в розмірі 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме 1921 грн. Крім цього, зазначає, що ним подано позов про виключення запису про батька дитини, оскільки в нього є сумніви щодо його батьківства. Просить скасувати рішення суду в частині визначення аліментів та зменшити такий до мінімального прожиткового мінімуму.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не подано.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, хоч належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання (а.с.161,162).

Згідно з ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача адвоката Наумовича Ю.С., перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено , що сторонами 22 серпня 2017 року був зареєстрований шлюб у Дрогобицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №302, свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 22.08.2017 року.

У шлюбі в сторін ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 .

Рішення в частині розірвання шлюбу сторони не оскаржують, тому суд апеляційної інстанції в цій частині його не переглядає.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положеньстатті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

В пункті 17 Постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Колегія суддів приходить до висновку, що розмір стягнутих за судовим рішенням аліментів слід зменшити та визначити суму стягнення аліментів в розмірі 3000 грн. Зазначена сума аліментів забезпечить належний рівень утримання дитини, а також не поставить у скрутне матеріальне становище платника аліментів з врахуванням наданих доказів (а.с.103,142) .

Суд апеляційної інстанції також наголошує, що як відповідач, так і позивач мають рівний обов`язок перед дитиною щодо її утримання до досягнення нею повноліття, що разом із присудженим розміром аліментів забезпечить належне утримання та її гармонійний розвиток.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом порушено норми процесуального права, щодо неналежного повідомлення відповідача про розгляд справи не заслуговують на увагу, так як з матеріалів справи вбачається, що відповідач та його представник були належним чином повідомлені про розгляд справи в суді. Від представника відповідача 05.04.2021 року надійшла заява про відкладення розгляду справи посилаючись на те, що лише 02.04.2021 року ухвалу та позовну заяву з додатками вручено його довірителю. Угоду з ним підписано 03.04.2021 року. Судом було задоволено дане клопотання та відкладено судове засідання на 11.05.2021 року, на яке представник відповідача знову не з`явився, подавши клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пріоритетним у спорах про стягнення аліментів є швидке вирішення справи.

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (ч.1 ст.58 ЦПК України)

Відповідно до ч.5 ст.130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Відповдно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2,376 ч.1 п.3, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 -адвоката Наумовича Юрія Сергійовича на заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 травня 2021 року задовольнити частково.

Заочне рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів змінити в частині розміру стягнення аліментів, визначивши суму стягнення аліментів 3000 грн.(три тисячі грн.).

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 19 липня 2022 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк