ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4905/22 Справа № 216/1663/22 Суддя у 1-й інстанції - Онопченко Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року м.Кривий Ріг

Справа № 216/1663/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.,

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Скочиляс Ірина Мирославівна, на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2022 року, яка постановлена суддею Онопченком Ю.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської областіта повне судове рішення складено 26 травня 2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Скочиляс І.М., звернулась до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування

Просила суд стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування у розмірі 72000 грн. моральної шкоди, 216000 грн. відшкодування утриманцю, 20915 грн. витрат на поховання та встановлення надгробного пам`ятника; пеню у розмірі 28977,53 грн., три відсотки річних 4615,89 грн., інфляційні втрати 9483,68 грн. а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн.

При обґрунтуванні територіальної юрисдикції (підсудності) справи, позивачка посилалась на ч. 3 ст. 28 ЦПК України, згідно якої позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2022 року матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування передано на розгляд за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Скочиляс І.М., просить ухвалу суду скасувати та скерувати справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування до Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для розгляду, оскільки судом постановлено ухвалу з порушенням норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

Зокрема, зазначає, що ч.3 ст. 28 ЦПК України встановлює випадки альтернативної підсудності і суд першої інстанції не має права обмежувати вибір позивачки для розгляду справи у конкретному суді.

Наполягає, що позов повинен бути розглянутий у Саксаганському районному суді міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за правила альтернативної підсудності, а саме за місцем проживання позивачки та вчинення ДТП.

Зазначає, що правовідносини та вимоги виникли у зв`язку зі смертю сина позивачки, договірних відносин між сторонами не має.

На думку позивачки, Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, застосувавши ст.ст.27, 28 ЦПК України, мав би направити справу до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, відповідно до вимог ст. 31 ЦПК України, а не до Печерського районного суду міста Києва.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачки, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» зазначає, що оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала, яка зазначена у п.9 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Передаючи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування до Печерського районного суду міста Києваза підсудністю, суд першої інстанції виходив з того, що позов не підпадає під вимоги ч. 3 ст. 28 ЦПК України. Вказував, що позивачка звернулась до відповідача не як до заподіювача шкоди, а як до страховика винної особи та просила стягнути не шкоду, завдану каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я чи смертю фізичної особи, а суму страхового відшкодування, передбачену умовами договору страхування, а також пеню, три відсотки річних та інфляційні втрати, а також витрати на поховання та встановлення надгробного пам`ятника. Крім того, вказував, що як вбачається з позовної заяви позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що за територіальністю відноситься до Саксаганського району м. Кривого Рогу. Дорожньо-транспортна пригода сталася на проїзній частині вул. Світлогірська з боку вул. Волгоградська в напрямку вул. Дишинського, що також за територіальністю належить до Саксаганського району м. Кривого Рогу.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Також у низці рішень Європейського суду з прав людини закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Згідно з п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Вирішуючи питання про прийняття до провадження справ, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції. Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Отже, згідно з положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у пункті першому статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

За загальним правилом територіальної підсудності, згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Частиною 3 ст. 28 ЦПК України визначено альтернативну підсудність за вибором позивача, зокрема, позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Згідно ч.1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 23.1. ст. 23 зазначеного Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» позови, що виникають із відносин відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, пред`являються до суду за загальними правилами підсудності. При цьому суд має враховувати право позивача на пред`явлення позову про відшкодування шкоди також за його зареєстрованим місцем проживання чи перебування, або за місцем завдання шкоди, чи виконання договору у разі виникнення спору із договору страхування.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом заявленого позову є вимоги про відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю сина позивачки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме - стягнення страхового відшкодування та відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Пред`являючи позов, позивачкою зазначено, що її місце реєстрації та місце ДТП - м. Кривий Ріг Саксаганський район Дніпропетровської області, про що також було зазначено судом першої інстанції.

Таким чином, позов ОСОБА_1 стосується відшкодування страховиком шкоди, пов`язаної зі смертю сина позивачки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що передбачено Цивільним кодексом України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому даний позов, відповідно до ч. 3 ст. 28 ЦПК України, може бути пред`явлено за правилами альтернативної підсудності за вибором позивачки.

З огляду на викладене, колегія суддів бере до уваги доводи апеляційної скарги, про те, що позов повинен бути розглянутий у Саксаганському районному суді міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за правила альтернативної підсудності, а саме за місцем проживання позивачки та вчинення ДТП.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про передачу даної справи за територіальною підсудністю до Печерського районного суду міста Києва за місцезнаходженням юридичної особи відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант».

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було порушено право позивачки на вільний доступ до правосуддя та постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням матеріалу до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Скочиляс Ірина Мирославівна- задовольнити частково.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 травня 2022 рокускасувати та направити матеріали за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської областідля вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 21 липня 2022 року.

Головуючий:

Судді: