Справа № 156/174/22
Провадження № 2/156/148/22
Рядок статзвіту № 69
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2022 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Федечко М. О.

за участю: секретаря судового засідання Салатюк Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іваничі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Позов мотивовано тим, що з 16.05.1997 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося троє дітей, в тому числі, дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час вони не проживають разом, шлюбних відносин не підтримують. Позивачка вказує, що з часу припинення фактичних шлюбних відносин відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дочки, яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, хоча є працездатним, здоровим та отримує дохід на «шахта Бужанка». Просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_4 в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, до суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала з вищенаведених підстав та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

06 липня 2022 року на адресу суду від адвокатів Сиротинського С.В. та Душного Ю.А. надійшла спільна заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з їх зайнятістю в інших судових процесах.

Однак суд відмовляє в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи з наступних підстав.

В матеріалах справи відсутнє належне документальне підтвердження про здійснення представництва інтересів відповідача адвокатом Душним Ю.А.

Тому дане клопотання в частині відкладення розгляду справи від імені адвоката Душного Ю.А. суд до уваги не приймає.

Що стосується клопотання представника відповідача ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи, то суд зазначає наступне.

Судові засідання за клопотанням відповідача ОСОБА_2 відкладались двічі 12 травня 2022 року та 22 червня 2022 року.

06 липня 2022 року від адвоката Сиротинського С.В. втретє надійшла заява про відкладення розгляду справи, оскільки він задіяний в якості захисника по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 368 КК України, яке знаходиться на розгляді в Турійському районному суді Волинської області.

Пунктом 2 частини 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

З врахуванням вище вказаної норми закону, підстав для відкладення розгляду справи суд не вбачає.

При цьому, відповідно до частини 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень суд не знаходить підстав вкотре відкладати розгляд справи.

Разом з тим, адвокатом Сиротинським С.В. надано суду ордер про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 № 1039416 без прив`язки до цивільної справи.

Однак, суд звертає увагу, що на розгляді в Іваничівському районному суді знаходяться три справи між вказаними сторонами: про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ спільного майна подружжя, а тому неможливо з`ясувати по якій саме справі здійснює представництво адвокат Сиротинський С.В. інтереси відповідача ОСОБА_2 . Тому суд не може констатувати, що вказаний ордер долучено саме до справи про стягнення аліментів.

Крім того, адвокатом Сиротинським С.В. до заяви про відкладення розгляду справи не долучено підтвердження здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_6 у Турійському районному суді Волинської області.

Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, подав відзив на позов, суд розглядає справу за відсутності відповідача та його представника.

При цьому, судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Відповідачем подано відзив на позов у якому позовні вимоги визнає частково у сумі 1309 грн., оскільки він перебуває на пенсії і являється інвалідом 3 групи, йому категорично заборонена фізична праця і він постійно потребує медичного огляду.

Як вбачається з відповіді на відзив відповідач має відповідні доходи з яких у встановленому законом порядку можуть стягуватися аліменти, інвалідність 3 групи не перешкоджає відповідачу працювати в межах свого стану здоров`я.

Суд, дослідивши надані докази приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони з 16.05.1997 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 8).

Від спільного подружнього життя у подружжя народилося троє дітей: дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9), син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11) та дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Неповнолітня ОСОБА_3 проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою від 13.04.2022 року та від 05.04.2022 року.

Відповідач ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 3 групи та у зв`язку із трудовим каліцтвом отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 .

Відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження добровільного надання коштів на утримання дитини.

Відповідно до статей 12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дані правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України (далі - СК України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В силу статті 51 Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов`язує батьків виховувати дітей, піклуватись про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість, повагу до прав, свобод людини та громадянина.

Отже, батьки зобов`язані, постійно дбати про фізичне здоров`я, психічний стан дітей, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, виховувати працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до державної мови, регіональних мов або мов меншин, інших мов і рідної мови, сім`ї, старших за віком, до народних традицій та звичаїв, виховувати повагу до національних, історичних, культурних цінностей українського та інших народів, дбайливе ставлення до історико-культурного надбання та навколишнього природного середовища, любов до своєї країни, сприяти здобуттю дітьми освіти у навчальних закладах або забезпечувати повноцінну домашню освіту відповідно до вимог щодо її змісту, рівня та обсягу, виховувати повагу до законів, прав, основних свобод людини.

Спірні правовідносини регулюються ст. 183 СК України, за якою частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2022 році, зокрема для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року - 2618 грн, з 1 липня 2744 грн, з 1 грудня - 2833 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», для забезпечення найкращих інтересів дитини та підставі встановлених фактів, оцінки наданих сторонами доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, що надасть можливість забезпечувати дитині нормальний життєвий рівень.

Між сторонами виник спір щодо стягнення аліментів на утримання дитини.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Неповнолітня ОСОБА_3 проживає з позивачкою по справі ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні, що підтверджено матеріалами справи.

Разом з тим, відповідач, стверджуючи, що він втратив 65 % професійної працездатності та потребує медичного огляду не надав суду будь-які докази, що б ствердили такі обставини.

Відповідачем надано суду копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 з якого слідує, що він має дохід - пенсію по інвалідності.

Слід вказати, що особи із встановленою третьою групою інвалідності не позбавляються реалізації права на працю, що спростовує твердження відповідача про заборону фізичної праці. Крім того, документом, що підтверджує інвалідність та містить висновок щодо умов і характеру роботи є довідка до акту огляду МСЕК, яка видається за формою, затвердженою наказом МОЗ № 577 від 30.07.12 року.

Отже, вищевказані обставини, на які відповідач посилався як на підставу своїх заперечень будь-якими доказами не доведено.

При визначенні розміру аліментів суд враховує встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року - 2618 грн, з 1 липня 2744 грн, з 1 грудня - 2833 грн. Суд зважив на те, що сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Також судом враховано матеріальне становище сторін: позивачка займається вихованням дитини, відповідач є особою з інвалідністю 3 групи, працездатного віку, має постійний дохід, на утриманні непрацездатних осіб не має; стан здоров`я та матеріальний стан дитини, яка потребує забезпечення, ті обставини, що дитина сторін проживає разом з позивачкою ОСОБА_1 , й остання несе витрати на утримання дочки: забезпечує харчуванням, одягом, взуттям та лікуванням, в разі потреби; займається вихованням дитини, що потребує не тільки матеріальних витрат, а й значних моральних зусиль.

Окрім цього, судом враховано необхідний та розумний обсяг матеріальних витрат на утримання дитини, що буде забезпечувати її нормальний розвиток, а також рівність обов`язку матері та батька по утриманню дитини.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд також враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, із п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 р. слідує, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, беручи до уваги усі наведені обставини, позиції сторін, та те, що дитина проживає разом з позивачкою, домовленості між сторонами щодо утримання дочки не досягнуто, керуючись принципом розумності і справедливості, враховуючи конкретні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити у повному обсязі.

Водночас, слід вказати, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно, правом щодо визначення виду аліментів, що будуть стягуватися на утримання дочки ОСОБА_4 наділена позивачка, оскільки дитина проживає разом з нею. Відтак, прохання відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 1309 грн щомісячно є безпідставним та таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Слід також зазначити, що із зміною матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, або інших обставин, що мають значення, сторони мають право звернутися до суду з відповідною позовною заявою про зміну (зменшення або збільшення) розміру аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки з позовом позивачка ОСОБА_1 звернулася 22.02.2022 року, аліменти на утримання дитини підлягають стягненню саме з цієї дати.

Виходячи з вимог ст. 430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

VIІ. Судові витрати

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З статті 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Із статті 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивачку звільнено від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, а позов задоволено повністю, то з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст. 27 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., керуючись ст.ст. 12, 81, 206, 263- 265, 268, 280-282, 430 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.02.2022 року та до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.) судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація щодо сторін та інших учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя М. О. Федечко