Справа № 199/2533/22
(2/199/1521/22)
12 липня 2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.
за участю секретаря Маляренко В.О.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Близнюківського районного управління юстиції Харківської області від 14.10.2014 року - розірвано.
Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у свідоцтві про народження якого батьком вказаний відповідач.
Сімейні відносини між сторонами припинені, спільно не проживають, дитина проживає разом з позивачкою, тому ОСОБА_1 просила суд стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.
Представник позивача ОСОБА_4 адвокат Литвинова Г.В. в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу просила слухати за її відсутності, проти заочного рішення не заперечувала.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Близнюківського районного управління юстиції Харківської області від 14.10.2014 року, актовий запис №24 - розірвано (а.с.12).
Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у свідоцтві про народження якого батьком вказаний відповідач ОСОБА_2 (а.с.13).
Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припиненні, сторони спільно не проживають, дитина проживає разом з матір`ю.
Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до вимог ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.
Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно ч. ч. 1,2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
За ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
З матеріалів справи не вбачається, що з відповідача не здійснюються будь-які стягнення на утримання інших дітей або осіб, яких він зобов`язаний утримувати.
Враховуючи вказані обставини, суд вважає стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитини повноліття.
Що стосується вимоги позову про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн., то суд виходить з наступного.
В силу п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Конституційне право на професійну правничу допомогу та вільний вибір захисника гарантується ст. 59 Конституції України.
Відповідно до ст. 22 Конституції України, воно не може бути скасоване, а звуження змісту та обсягу наявних прав і свобод не допускається.
За ч.2 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При стягненні витрат на правову допомогу суд враховує, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем було надано до суду: Договір про надання правової допомоги №203, укладеного 20.05.2022 роуц між адвокатом Литвиновою Г.В. та позивачем ОСОБА_1 ; додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №203 від 20.05.2022 року; квитанцію №24 про сплату послуг, а саме: консультація з виречення документів 500 грн., пошук та аналіз судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах 500,00 грн., складання позовної заяви 1000 грн., представництво інтересів у суді першої інстанції 1500 грн..
Суд вважає обґрунтованими заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правову допомогу у розмірі 2000,00 гривень(консультація з вивченням документів 500 грн., пошук та аналіз судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах 500,00 грн., складання позовної заяви 1000 грн.), однак заявлені до стягнення витрати у розмірі 1500,00 гривень (представництво інтересів у суді першої інстанції) задоволенню не підлягають, оскільки представник позивача адвокат Литвинова Г.В. не приймала участі у судових засіданнях у суді першої інстанції, натомість надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
Таким чином, з відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн., а також, згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України 992,40 гривні судового збору на користь держави.
Керуючись ст.ст. 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 191, СК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - задовольнити.
Стягувати щомісяця з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову 20.05.2022 року.
Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , (рік народження, іпн), 992(дев`ятсот дев`яносто дві) гривень 40 копійок судового збору на користь держави.
Стягнути з ОСОБА_2 , (рік народження, іпн), на корить ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Суддя