ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 липня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/1232/21

Головуючий у першій інстанції - Бараненко С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/751/22

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Онищенко О.І., Шитченко Н.В.,

із секретарем - Патук А.А.,

учасники справи: позивач - орган опіки та піклування при Кіптівській сільській раді Козелецького району Чернігівської області,

відповідач - ОСОБА_1 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2022 року (місце ухвалення - смт. Козелець, повний текст рішення складено - 28.02.2022) у справі за позовом Органу опіки та піклування при Кіптівській сільській раді Козелецького району Чернігівської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року Орган опіки та піклування при Кіптівській сільській раді Козелецького району Чернігівської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що ОСОБА_1 має трьох неповнолітніх доньок, які з 2018 року проживають разом з матір`ю ОСОБА_2 і перебувають на повному її утриманні. Батько дітей не відвідує, не телефонує, не цікавиться їх життям та здоров`ям, не надає матеріальної допомоги, не бере участі у їх вихованні, фізичному, духовному та моральному розвитку, тобто самоусувається від виконання батьківських обов`язків відносно дітей. Позивач у позові посилається на висновок органу опіки та піклування при Кіптівській сільській раді та вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_1 відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Козелецького районного суду від 11.02.2022 позов Органу опіки та піклування при Кіптівській сільській раді Козелецького району Чернігівської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав - задоволено. Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 908 грн судового збору.

Рішення суду обґрунтовано тим, що позивачем заявлено позов обґрунтовано та доведено обставини, що відповідач не піклується про фізичний, духовний розвиток дітей, не сприяє у забезпеченні доньці медичного догляду та піклування, не забезпечує харчуванням. Відповідачем не надано доказів прояву його батьківської турботи, встановлені обставини справи вказують на злісне ухилення відповідача від виконання ним своїх обов`язків по вихованню й матеріальному утриманню дітей, батько не забезпечує нормальні умови життя дітей, не приймає участі у їх утриманні та вихованні, не цікавиться їх життям, емоційний зв`язок між батьком та дітьми фактично відсутній. Суд у своєму рішенні зазначив, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дітей, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлений можливості негативно впливати на психічний стан дітей до моменту зміни ним свого ставлення та поновлення у встановленому порядку батьківських прав.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 11.02.2022, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

За доводами скарги оскаржуване рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Посилаючись на постанову Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2017 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Конвенцію про права дитини від 20.11.1989, Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» та у справі «Хант проти України» заявник зазначає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та у справах стосовно дітей у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, виходячи із об`єктивних обставин спору, а потім осіб, які висувають відповідні вимоги.

Заявник в апеляційній скарзі посилається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції він категорично заперечував проти позову, зазначаючи, що після розірвання шлюбу з колишньою дружиною він не втрачав зв`язок з дітьми, відвідує їх вдома, продовжує спілкуватися з ними поза місцем їх проживання, цікавиться їх справами, навчанням, піклується про їх духовний розвиток, що підтверджується довідкою Чемерського закладу ЗСО І-ІІІ ступенів Кіптівської сільської ради № 20 від 25.04.2021, характеристикою від настоятеля (священника) Свято-Михайлівського храму ОСОБА_6 , листом Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернігівської обласної державної адміністрації № 01-15/186 від 09.06.2021.

ОСОБА_1 посилається, що суд міг обмежитись більш радикальним способом, а саме попередженням його щодо зміни свого відношення до виховання дітей без позбавлення батьківських прав. Вважає, що позбавлення його батьківських прав не відповідає інтересам дітей, оскільки батько їх любить, підтримує і надалі бажає підтримувати з ними зв`язок, піклуватися про них, здійснювати щодо дітей свої батьківські права та виконувати батьківські обов`язки.

Визнає, що припустився помилок, які призвели до такої ситуації, має намір належно піклуватися про дітей, належно ставитися до їх виховання і матеріально забезпечувати.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є батьком трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11, 13, 14).

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Кіптівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_1 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Кіптівської сільської ради від 22.03.2021, відносно дітей: неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітніх доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою соціального захисту дітей виконавчий комітет вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_1 (а.с. 22-23).

Матеріали справи містять копію судового наказу, виданого Козелецьким районним судом від 31.08.2018, згідно якого із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 27.08.2018 (а.с. 19-20).

Згідно копії довідки Козелецького РВ ДВС від 12.03.2021 ОСОБА_2 за період з 01.09.2020 по 01.28.2020 згідно вказаного вище судового рішення не отримувала аліменти (а.с. 21).

З довідок, виданих ОСОБА_1 Козелецькою центральною районною лікарнею від 28.05.2021, вбачається, що відповідач на диспансерному обліку при Козелецькому психоневрологічному кабінеті та наркологічному кабінеті не перебуває і раніше не перебував (а.с. 57, 58).

Згідно довідки-характеристики, виданої Кіптівською сільською радою 26.05.2021, ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 . У селі ОСОБА_1 охарактеризував себе як відповідальна та добросовісна людина, завжди допомагає односельцям, бере активну участь у суспільному житті громади. До старостату від жителів села Чемер щодо ОСОБА_7 ніяких скарг не надходило (а.с. 59).

З характеристики, виданої настоятелем (священником) Свято-Михайлівського храму с. Чемер на ОСОБА_1 , вбачається, що останній з сім`єю не проживає (розлучені), з дітьми спілкується, приділяє їм належну увагу, піклується про них. Володимир доброзичливий, відвертий, врівноважений, чесний. Серед односельців користується повагою. Багато фізично працює. Прагне завжди допомогти тому, хто цього потребує. Товариський, володіє почуттям відповідальності, добросовісний. Толерантно відноситься до людей, з якими спілкується (а.с. 60).

Згідно довідки, виданої Чемерським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Кіптівської сільської ради від 20.05.2021, ОСОБА_1 , батько учнів 4, 7, 10 класів ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , цікавиться шкільним життям дітей (а.с. 61).

Згідно відомостей Центру соціально-психологічної реабілітації дітей від 09.06.2021, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували у вказаному закладі з 16.09.2019 по 15.11.2019. Діти були направлені службою у справах дітей Чернігівської обласної державної адміністрації згідно клопотання Козелецької ССД РДА у вересні 2019 року. Причиною направлення дітей до Центру стали складні життєві обставини (батьки дітей ухилялися від виконання батьківських обов`язків, зловживали спиртними напоями, в будинку був незадовільний санітарний стан). В період перебування дітей в Центрі батько відвідував їх 29.09.2019, 06.10.2019, 20.10.2019, крім того діти спілкувались з батьками по мобільному телефону. З дітьми в Центрі постійно працював практичний психолог, у картці психолого-педагогічного вивчення та індивідуальної роботи з дитиною зазначено, що діти прагнуть до спілкування з батьками, емоційний зв`язок зберігся до матері (а.с. 64).

Матеріали справи містять копію постанови Козелецького районного суду від 04.12.2018, з якої вбачається, що ОСОБА_1 вчинив відносно своєї повнолітньої доньки ОСОБА_3 насильство в сім`ї, тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, а саме штовхав ОСОБА_3 та ображав нецензурною лайкою. Вказаною постановою суду ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді 30 годин громадських робіт (а.с. 100). Згідно довідки філії державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_1 відпрацював 30 годин громадських робіт на території Чемерської сільської ради, та знятий з обліку (а.с. 107).

У справі маються копії квитанцій про сплату ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 аліментів у сумі 445,00 грн від 10.12.2021 та у сумі 321,61 грн від 25.01.2022 (а.с. 141).

З виписок із медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має декілька захворювань (а.с. 160). ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має основне захворювання, супутні захворювання та ускладнення (а.с. 161).

Задовольняючи позовні вимоги та позбавляючи відповідача батьківських прав, суд прийшов до висновку, що позивачем заявлено позов обґрунтовано та доведено обставини, що відповідач не піклується про фізичний, духовний розвиток дітей, не сприяє у забезпеченні доньці медичного догляду та піклування, не забезпечує харчуванням. Відповідачем не надано доказів прояву його батьківської турботи, встановлені обставини справи вказують на злісне ухилення відповідача від виконання ним своїх обов`язків по вихованню й матеріальному утриманню дітей, батько не забезпечує нормальні умови життя дітей, не приймає участі у їх утриманні та вихованні, не цікавиться їх життям, емоційний зв`язок між батьком та дітьми фактично відсутній. Суд у своєму рішенні зазначив, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дітей, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлений можливості негативно впливати на психічний стан дітей до моменту зміни ним свого ставлення та поновлення у встановленому порядку батьківських прав.

Однак, погодитись з такими висновками районного суду не може апеляційний суд, через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права враховуючи наступне.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Згідно статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше) є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Отже, законом визначено, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо та є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Частиною першою статті 81 ЦПК України року визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду, позивачем в обґрунтування підстав надано було висновок органу опіки та піклування Кіптівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_1 відносно дітей: неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітніх доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно якого з метою соціального захисту дітей вважається за доцільне позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_1 , а також судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на дітей та довідка про їх несплату. Проте судом належним чином не досліджено довідку характеристику та характеристику, які видані на ОСОБА_1 , згідно яких він характеризується з позитивної сторони та бере участь у спілкуванні з дітьми, не надано належної оцінки довідці, виданої Чемерським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Кіптівської сільської ради про те, що батько цікавиться шкільним життям дітей, судом не досліджено довідки, видані ОСОБА_1 про те, що він на диспансерному обліку при Козелецькому психоневрологічному кабінеті та наркологічному кабінеті не перебуває і раніше не перебував.

Позивачем не надано беззаперечних доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, враховуючи поведінку батька, який заперечує проти позбавлення його батьківських прав, має інтерес щодо участі у вихованні дітей, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, судом першої інстанції не враховано усталену практику Верховного Суду при вирішенні даної категорії спорів, висвітлену у постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 445/421/17 та у постанові від 23.12.2020 у справі № 522/21914/17.

За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Вказаний висновок має рекомендаційний характер.

Висновок органу опіки та піклування Кіптівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно дітей не є обов`язковим для суду апеляційної інстанції, оскільки цей висновок є недостатньо обґрунтованим, здійснений без урахування характеристики батька дитини, його ставлення до виконання батьківських обов`язків. У висновку також не наведено доводів позитивного впливу такого рішення на процес виховання дітей.

У постановах від 20.10.2020 у справі № 333/1013/17 та від 14.02.2019 у справі № 377/128/18 Верховний Суд сформулював висновок про те, що суд зобов`язаний надати можливість дитині висловити свою думку при вирішенні питань, які її стосуються, і приділяти цій думці належну увагу.

Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів які стосуються її життя зазначено, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2020 у справі «Савіни проти України».

Згідно Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991), якщо внутрішнім законодавством дитина визнається такою, що має достатній рівень розуміння, перед прийняттям рішення судовий орган: - визначає, чи має він достатньо інформації для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і в разі необхідності одержує додаткову інформацію, зокрема від суб`єктів батьківської відповідальності; - упевнюється в тому, що дитина отримала всю відповідну інформацію; у відповідних випадках консультує особисто дитину (у разі необхідності - приватно) сам або через інших осіб чи інші органи в зрозумілий дитині спосіб, якщо це явно не суперечить найвищим інтересам дитини; - надає можливість дитині висловлювати її думки; - приділяє належну увагу думкам, висловленим дитиною.

Таким чином, практична реалізація принципу «забезпечення якнайкращих інтересів дитини» вимагає в тому числі з`ясування судами думки дитини під час вирішення спорів, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Проте, суд першої інстанції, розглядаючи спір, на зазначені обставини уваги не звернув та не з`ясував можливість заслуховування особистої думки дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не містить таких даних і висновок органу опіки та піклування Кіптівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_1 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Кіптівської сільської ради від 22.03.2021 (22-23).

За змістом статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою, але суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її найкращі інтереси.

Колегія суддів вважає, що позбавлення батька батьківських прав у даному випадку не буде відповідати найвищим інтересам дітей, оскільки надзвичайно важливо для дитини відчувати спорідненість з рідним батьком, отримувати його підтримку та піклування. Судом апеляційної інстанції враховано, що думка ОСОБА_3 , з урахуванням інших обставин справи, не може в даному випадку бути визначальною при вирішенні спору.

Як роз`яснено в п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

З урахуванням зазначених доказів, наявності винної поведінки ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення щодо доньки ОСОБА_8 , що свідчить про неналежне виконання батьківських обов`язків та враховуючи бажання батька спілкуватись з дітьми, піклуватись про їх розвиток, приймати участь у їх утриманні, колегія суддів вважає, що слід попередити ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Пунктом 1 частини 1 статті 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи те, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення при вирішенні даного спору, не надав оцінки усім поданим доказам, рішення Козелецького районного суду від 11.02.2022 слід скасувати, та ухвалити нове, яким попередити ОСОБА_1 щодо необхідності змінити ставлення до виховання. Покласти на орган опіки та піклування при Кіптівській сільській раді Козелецького району Чернігівської області контроль за виконанням ним батьківських обов`язків щодо своїх дітей.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2022 року скасувати.

У задоволенні позову Органу опіки та піклування при Кіптівській сільській раді Козелецького району Чернігівської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_1 про зміну поведінки щодо прийняття участі у вихованні дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , поклавши на органи опіки та піклування при Кіптівській сільській раді Козелецького району Чернігівської області контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 21.07.2022.

Головуючий Судді :