Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" травня 2022 р. Справа № 596/1154/21

Провадження № 2/596/42/2022

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Цвинтарної Т.М.

при секретарі судового засідання Рудніцькій О.П.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Чернецького В.І.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Печінки П.В.

педагога ОСОБА_3

психолога ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки і піклування - служба у справах дітей Хоростківської міської ради Чортківського району Тернопільської області про визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з нею.

В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що з 16 червня 2011 року по 30 жовтня 2019 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилися троє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2019 року шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу діти проживають з нею в приватному будинку, частина якого належить їй на праві власності та перебувають на її утриманні та вихованні. При цьому, діти за їх бажанням не одноразово йшли до батька за його місцем проживання.

Станом на день подачі позову до суду вона з відповідачем не дійшли згоди щодо визначення місця проживання їх дітей.

Вважає, що в інтересах дітей, вони мають проживати з нею, так як житлові умови дозволяють дітям мати багато простору для нормального розвитку, відпочинку та ігор. У зв`язку з тим, що вона доглядає дітей та веде домашнє господарство, вона не працює. Крім того вказала, що вона планує одружитися з іншим чоловіком, з яким ведуть спільний побут, який любить її дітей, приділяє їм багато уваги, має власний бізнес та заробляє достатньо коштів для їх утримання. Із врахуванням зазначеного, вона буде мати час відводити дітей до школи, займатися із ними вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про них. Також вказала, що планує знайти стабільний самостійний дохід, з яким зможе створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей, задовольнити гармонійний розвиток їх особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Зазначила, що відповідач не має постійного доходу для матеріального забезпечення дітей, ніде не працює, про що він вказав у позовній заяві про стягнення з неї аліментів на утримання дітей, яка знаходилася на розгляді в Гусятинському районному суді Тернопільської області.

Також вказала, що зі слів дітей, відповідач погано відзивається про неї, чим створює загрозу неприязних стосунків між ними усіма.

Вказала, що через неодноразові погрози зі сторони відповідача фізичною розправою та постійним її цькуванням їхати на заробітки, вона поїхала за кордон на заробітки, де перебувала три місяці , а саме з середини березня 2021 року до кінця червня 2021 року. При цьому, діти, зі згоди колишнього чоловіка, залишилися проживати з ним. Проте, дізнавшись, що колишній чоловік, скориставшись її відсутністю, без її участі та згоди, звернувся в орган опіки щодо визначення місця проживання дітей разом з ним, вона повернулася в Україну. Після повернення також звернулася до органу опіки та піклування для визначення місця проживання дітей разом із нею.

ЇЇ діти є малолітніми і вона як мати хоче піклуватися про них, займатися їхнім вихованням, оскільки має можливість для цього. Разом з тим, вона не чинитиме перешкод для спілкування відповідача із дітьми та готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб діти через розлучення батьків не були позбавленні піклування батька.

Вважає, що проживання дітей разом з відповідачем негативно вплине на їхнє виховання та здоров`я, так останній є конфліктною особою і не бажає погодитися з тим, що вона має нового чоловіка.

Посилаючись на вищенаведене, позивачка просить позов задовольнити.

02 вересня 2021 року представник відповідача адвокат Печінка П.В. в інтересах відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив визнати позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Зазначив, що у березні 2021 року позивачка припинила здійснювати матеріальну підтримку дітей, оскільки виїхала закордон із своїм співмешканцем. У зв`язку із вказаною обставиною відповідач звернувся до органу опіки та піклування з приводу визначення місця проживання дітей разом з ним та позбавлення позивачки батьківських прав.

Рішенням виконавчого комітету Хоростківської міської ради від 19 травня 2021 року №51 визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 разом із батьком ОСОБА_2 за місцем його проживання, що в АДРЕСА_1 . Вказане рішення ні у судовому, ні у іншому, встановленому законом порядку позивачкою не оскаржено, а тому на даний час є чинним.

Вказав, що відповідач має у приватній власності житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 192,2 кв.м., житловою площею 77,5 кв.м., що забезпечить дітям достатній життєвий рівень.

На відміну від відповідача, позивачка не має власного житла чи іншої нерухомості, так як не надала суду документального підтвердження наявності у неї житлового приміщення. Долучена до позовної заяви копія свідоцтва про право на спадщину за законом не є належним доказом наявності житла у позивачки, оскільки такий документ свідчить лише про право на частину у спільній частковій власності, і таке право яке може оспорюватись іншим співвласником майна.

Також зазначив, що відповідач повністю матеріально утримує дітей, забезпечує їх духовний та фізичний розвиток. В той час, позивачка немає ні житла, а ні постійного заробітку.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Чернецький В.І. підтримали позов, посилаючись на доводи викладені у ньому.

Позивачка також вказала, що діти з липня 2021 року по 02 жовтня 2021 року проживали разом з нею в належній її частині житлового будинку, що в АДРЕСА_2 . А з 02 жовтня 2021 року діти разом з нею виїхали за кордон, а саме у Португалію, де по даний час проживають з нею, а саме, у квартирі площею 80 кв.м., що в АДРЕСА_3 . Вказане житло належить її співмешканцю. Діти забезпечені умовами для навчання, відпочинку у квартирі. Відповідач дав згоду на виїзд дітей за кордон, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою. У Португалії вона працює прибиральницею, а також займається випічкою тортів. Проте, документів на підтвердження вказаного факту немає, оскільки офіційно не працевлаштована.

Також зазначила, що вона не може привезти дітей до України, у зв`язку з тим, що вони навчаються в школі, а також - війною в Україні. Вона у Португалії дітям забезпечила належні умови для проживання, навчання. До України планує приїхати після того, як легалізуються у Португалії та після закінчення війни в Україні.

Крім того вказала, що відповідач під час їхнього проживання у Португалії будь-якої матеріальної допомоги дітям не надсилає, навіть не поздоровляє їх з Днем народження. Вона не заперечує з приводу того, щоб відповідач приїжджав у ОСОБА_8 , щоб побачитися, спілкуватися з дітьми і ніколи не заперечувала щодо спілкування, побачення батька з дітьми.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Печінка П.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечили щодо задоволення позову, з підстав наведених у відзиві на позов.

Відповідач ОСОБА_2 також вказав, що він хоче, щоб діти проживали з ним у належному йому житловому будинку, що в АДРЕСА_1 , де вони зареєстровані та мають місце як для навчання так і виховання. Проте, він не знав, що позивачка з дітьми виїхала закордон, оскільки перебував в той час за кордоном. Про вивіз дітей дізнався по телефону від своїх батьків. Позивачка їх вивезла не на тимчасове проживання. Він має право займатися вихованням дітей, проте не може у зв`язку з їх відсутністю. Вважає, що площа 37 кв.м. частини житлового будинку, що в АДРЕСА_2 не достатня на трьох дітей. Житло у Португальській республіці, вказане позивачем не обстежене органом опіки та піклування, тобто не відомі умови проживання дітей. Вказав, що наявність у нього закордонних паспортів дітей, підтверджує те, що він згоди на їх вивіз до ОСОБА_9 не давав. Він дав згоду на виїзд дітей при умові, що позивачка приїде з ними до країни, де він перебуватиме на заробітках.

Також зазначив, що він не хоче щоб діти проживали з позивачкою за кордоном і не хоче, щоб вони проживали в України, оскільки бажає з дітьми виїхати в Канаду. Не заперечив, що під час перебування дітей у Португалії, він дітей матеріально не підтримує, доньку ОСОБА_10 з Днем народження не вітав та подарунка не передавав, оскільки були на те причини, однак, які не вказав. Він не звертався до опікунської ради з приводу невиконання рішення органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей разом з ним, оскільки вказане рішення виконувалося до 02.06.2021 року.

Представник відповідача адвокат Печінка П.В. у судовому засіданні вказав, що позивачка виїхала за кордон на початку 2021 року. Вважає висновок органу опіки та піклування, який затверджений рішенням виконкому Хоростківської міської ради № 10 від 27.01.2022 року незаконним, оскільки додані докази до висновку не актуальні.

Представник служби у справах дітей Хоростківської міської ради у судове засідання не з`явилася, хоча про день та місце його була повідомлена належним чином. Попередньо подала заяву про розгляд справи без участі їх представника, повністю підтримуючи наданий висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дітей разом з матір`ю , який затверджений рішенням виконкому Хоростківської міської ради Чортківського району Тернопільської області №10 від 27.01.2022 року. У судовому засіданні 11 лютого 2022 року підтримала наданий ними вищевказаний висновок щодо визначення місця проживання дітей разом з матір`ю. При цьому, зазначила, що вказаний висновок прийнятий з урахуванням найкращих інтересів дітей.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 червня 2011 року, який рішенням Гусятинського районного суду Тернпільської області від 30 жовтня 2019 року у справі №596/1674/19 року було розірвано (Т.1 а.с.5,6).

В період шлюбу у сторін народилося троє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 відповідно, виданими повторно Гусятинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 14 липня 2021 року (Т.1 а.с.8-10).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії НВХ 634611, посвідченого приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу Ціцінським І.В. 04 серпня 2016 року та зареєстрованого в реєстрі за № 702, позивачка ОСОБА_1 успадкувала Ѕ частин 19/50 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_4 (Т.1 а.с.13).

Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 09.08.2021 року №269627087 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є власником житлового будинку з надвірною будівлею за адресою: АДРЕСА_1 ;

(Т.1 а.с.27-29).

Згідно копії довідки №234/09-17, виданої Хоростківською міською радою Чортківського району Тернопільської області 26.09.2021 року, у житловому будинку, що в АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_2 , його колишня дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_5 , дочка ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_7 (Т.1 а.с.30).

Після розірвання шлюбу між сторонами по справі, позивачка ОСОБА_1 з дітьми, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , залишилася проживати у вказаному житловому будинку разом з колишнім чоловіком ОСОБА_2 до середини березня 2021 року. Вказаний факт підтверджується копією акту обстеження на факт проживання осіб в будинку за адресою: АДРЕСА_1 (Т.1 а.с. 31).

Із середини березня 2021 року позивачка виїхала за кордон, де перебувала в період до кінця червня 2021 року, що підтверджено позивачкою та не заперечено відповідачем у судовому засіданні. У вищевказаний період її відсутності, діти сторін по справі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживали разом з батьком ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 , (Т.1 а.с.35), що також визнано сторонами спору.

Крім того, встановлено та визнається сторонами спору, що із 23 липня 2021 року до 03 жовтня 2021 року сторони спору проживали окремо. Зокрема, позивачка ОСОБА_1 з дітьми фактично проживали за адресою: АДРЕСА_2 , тобто у належній позивачці ОСОБА_1 частині житлового будинку, а відповідач ОСОБА_2 проживав у належному йому житловому будинку, що АДРЕСА_1 , що стверджується актом обстеження на факт проживання осіб у будинку, що за адресою АДРЕСА_5 від 10.08.2021 року № 53/2-27, актом обстеження умов проживання 03-08 від 30.07.2021 року № 34, Т.1 а.с. 12,14).

03 жовтня 2021 року ОСОБА_1 разом з малолітніми дітьми ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за згодою їх батька ОСОБА_2 , виїхали до Португальської Республіки, де проживають у найманій квартирі по даний час. Вказаний факт підтверджується поясненнями опитаних дітей сторін спору, копіями закордонних паспортів дітей та копією заяви ОСОБА_2 про згоду на тимчасовий виїзд дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за кордон, зокрема, до Португальської Республіки, яка нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу, Тернопільської області Ціцінським І.В. 07 липня 2021 року (Т.1 а.с. 66,67,69).

З пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що між сторонами спору існують неприязні стосунки щодо існуючих прав та обов`язків по відношенню до дітей та їх реалізації - щодо визначення їх місця проживання (що неодноразово спостерігалось зі сторони відповідача в судових засіданнях).

Фактів аморальної поведінки сторін по справі судом не встановлено.

Актом обстеження умов проживання від 30.07.2021 року №34 встановлено, що за місцем фактичного проживання матері - у житловому будинку, що в АДРЕСА_2 , де проживала ОСОБА_1 з дітьми до їх виїзду до Португальської Республіки, створені належні умови для проживання дітей - є окрема кімната для дочок, окрема для сина, санітарно-гігієнічні умови задовільні, в будинку газове опалення (а.с.14).

Також встановлено, що позивачка ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем проживання в м.Хоростків Чортківського району Тернопільської області. Вказане стверджується характеристикою, виданою Хоростківською міською радою Чортківського району Тернопільської області за №1030/0317 10 серпня 2021 року (Т.1 а.с.11 ).

Актом обстеження умов проживання від 14.04.2021 року № 19 встановлено, що за місцем реєстрації та проживання батька - АДРЕСА_1 , де зареєстровані також діти, створені належні умови для проживання дітей. Для дочок ОСОБА_10 , Єлизавети облаштовано окрему кімнату, де є письмові столи, канцелярське приладдя для навчання, малювання, іграшки. Для сина ОСОБА_11 теж облаштовано окрему кімнату, де є робочий стіл, спортивний куток (Т.1 а.с.33).

Виконавчим комітетом Хоростківької міської ради Чортківського району Тернопільської області розглянуто заяву ОСОБА_2 і рішенням за №51 від 19 травня 2021 року «Про визначення місця проживання малолітніх дітей, доцільність позбавлення батьківських прав», визначено місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 (Т.1 а.с.34). Вказане рішення виконавчим комітетом вищевказаної ради винесено в період відсутності ОСОБА_1 в Україні, а саме в період із середини березня до кінця червня 2021 року

Згідно висновку органу опіки та піклування Хоростківської міської ради щодо визначення місця проживання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який затверджений рішенням виконавчого комітету Хоростківської міської ради №10 від 27.01.2022 року, орган опіки та піклування Хоростківської міської ради, діючи в інтересах дітей, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , 2011 року народження, ОСОБА_6 , 2013 року народження, ОСОБА_7 , 2014 року разом з матір`ю ОСОБА_1 (Т.1 152-155).

При цьому, службою у справах дітей Хоростківської міської ради проведено обстеження матеріально-побутових умов за місцем проживання матері ОСОБА_1 з дітьми до виїзду останніх за кордон, що за адресою: АДРЕСА_2 , а також за місцем проживання батька ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , де встановлено належні умови для проживання, виховання та розвитку дітей, що підтверджено відповідними актами обстеження умов проживання.

Проте, з 03 жовтня 2021 року обстежити умови проживання за місцем проживання ОСОБА_1 , що в АДРЕСА_2 , а також з`ясувати думку дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з приводу того, з ким із батьків вони бажають проживати, комісією не представилося за можливе, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 з дітьми виїхала до Португальської Республіки.

Комісією також встановлено, що під час навчання дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №-гімназія» м.Хоростків як мати ОСОБА_1 та і батько ОСОБА_2 цікавилися успішністю та поведінкою своїх дітей, приділяли належну увагу їх вихованню. За інформацією класних керівників, мати ОСОБА_1 брала активну участь в освітньому та виховному процесі, завжди відвідувала батьківські збори, цікавилася успішністю дітей, що суд бере до уваги. Навчальний заклад діти як учні школи відвідували включно до 01 жовтня 2021 року (Т.1 а.с. 156-159).

Відповідно до Справ про зарахування на навчання на 2021/2022 рік в початкову школу (Інші роки) (1-й клас) № РМ 2331721 від 10.11.2021 року, № РМ2325854 від 12.10.2021 року, № РМ 2331711 від 10.11.2021 року діти ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зараховані на навчання (очний режим відвідування ) до початкових шкіл Казал-де-Камбра, Сінтра, Лісабон та Вале-ду-Тежу Португальської Республіки з 10.11.2021 року та відповідно ОСОБА_7 з 12.10.2021 року. Відповідальною за навчання дітей є їх мати ОСОБА_1 (Т.1 а. с.78-98).

Позивачка ОСОБА_1 з дітьми ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в Португальській Республіці зареєстровані та проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується вищевказаними Справами про зарахування на навчання (Т.1 а.с.78-98). Про факт навчання в школі та проживання у Португалії за вищевказаною адресою також підтверджено дітьми сторін при їх дистанційному опитуванні в судовому засіданні.

Заслуханий у судовому засіданні син сторін спору ОСОБА_5 , якому 31 серпня 2021 року виповнилося 10 років, пояснив, що він бажає проживати разом з матір`ю в квартирі, що в Португалії, а саме, АДРЕСА_3 , де він проживає разом з мамою ОСОБА_1 , її чоловіком, якого звати ОСОБА_13 та двома молодшими сестрами ОСОБА_10 та Єлизаветою вісім місяців. У нього є кімната, яку він займає разом із сестрами, йому там добре та комфортно і тому він не бажає змінювати своє теперішнє місце проживання. У нього з матір`ю дуже хороші стосунки, з батьком посередні, оскільки він постійно ображав та бив матір під час їх проживання в Україні в м.Хоростків. Також вказав, що під час однієї із сварок між батьками, які в більшості раз батьком розпочиналися, батько його штовхнув до стіни і він вдарився в руку. Під час іншої сварки між батьками, батько маму закрив «на другому поверсі» і за те, що він її відкрив, йому батько сказав виселятися в будинок належний матері. Працівники поліції до них додому приїжджали майже при кожній сварці. Крім того, вказав, що він в Португалії ходить в школу у п`ятий клас та має багато друзів. Стосунки у нього з дядьком ОСОБА_14 дуже добрі. Він їм все купує, що потрібно, у вихідний день їздять відпочивати на океан, до басейну. Мати працює «на прибиранні» та випікає торти. У Португалії йому добре жити, оскільки його маму ніхто не ображає і все спокійно. Він займається спортом грає в баскетбол, волейбол, катається на велосипеді. Сестрички катаються на самокаті, роликах. Від грудня 2021 року з батьком не спілкувався, оскільки він до нього не телефонує і тому він до нього також не бажає телефонувати. Він до батька чотири рази телефонував, але він слухавки не піднімав. З жовтня до грудня 2021 року він з батьком спілкувався по телефону приблизно 5, 7 разів. При розмові тато його запитував, що вони їдять, чи є в школі негри. Батько їм з України нічого не передавав. Передачі з України, а саме продукти харчування, передає лише бабуся ОСОБА_15 мати дяді ОСОБА_16 . Коли завершиться війна в України, то можливо він приїде в м. Хоростів. Він не сумує за татом, а сумує лише за друзями з ОСОБА_17 . Йому матір не перешкоджає у спілкуванні та зустрічах із батьком, проте, батько на це не виявляє бажання.

Заслухана у судовому засіданні в присутності психолога та педагога дочка сторін спору ОСОБА_6 , якій 22 січня 2022 року виповнилося 9 років, пояснила, що бажає проживати разом з матір`ю у ОСОБА_9 . В квартирі, якій проживає разом з мамою, дядьком ОСОБА_14 , братом та сестрою, у неї є кімната, в якій проживає вона, сестричка та брат. У кімнаті є двоповерхове ліжко, три тумбочки, шафа, комод, телевізор, лампа. Її в Португалії краще жити, оскільки в Україні війна і тато, якого вона боїться. До тата зовсім не хоче приїжджати, «бо тато їхню маму бив, яка їх народила». Під час того, коли тато маму бив, вона плакала, а ОСОБА_18 захищав маму. Також вказала, що вона навчається з молодшою сестрою ОСОБА_19 в одній школі, де в неї є багато друзів, а брат у іншій. Її мама працює прибиральницею. Дядя ОСОБА_20 ставиться до неї добре. Їжу для них готує мама, якій вона деколи допомагає.

Заслухана у судовому засіданні в присутності психолога та педагога дочка сторін спору ОСОБА_7 , якій 31 грудня 2021 року виповнилося 7 років, пояснила, що бажає проживати разом з мамою у Португалії. Вона тут ходить в школу в 1-й клас, де в неї є багато друзів. Уроки в дома вчить з мамою та дядьком ОСОБА_14 . Тато до неї не пише і не дзвонить. До ОСОБА_17 не хоче приїхати, «так як тато виключав опалення, а мама щоб не було їм холодно гріла пляшки з водою» До Португалії летіла з мамою, братиком та сестричкою і під час польоту «відчувала себе пташкою». Мама їм готує їду та бутерброди в школу. Також мама її робить зачіски, коли вона йде до школи. Маму вона дуже любить, а тата трішки. До школи її заводить мама, а з школи її забирає брат ОСОБА_18 , який вчиться в іншій школі.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, у тому числі думку малолітніх дітей, дослідивши в сукупності наявні у справі докази, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Частина 1 ст.2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В силу вимог ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами 2, 8, 9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Положеннями ч.1 ст.141 СК України та ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу вимог 2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.4 ст.150 СК України батьки зобов`язані поважати дитину.

Згідно вимог ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно з вимогами ст.ст.7, 155 СК України дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

В силу вимог ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Положеннями частин1,2,4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

Згідно вимог ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до частин 1,2 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.07.2021року у справі № 404/3499/17.

Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що батьки несуть відповідальність за розвиток дитини, забезпечують її матеріальний та духовний розвиток, а права та обов`язки батьків повинні ґрунтуватися на принципі інтересів дитини.

У частині першій ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991року та набула чинності для України 27.09.1991 року (далі - Конвенція про права дитини), визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

В частині 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У відповідності до ч.1 статті 18, ч.1 статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «М.С. проти України» у рішенні від 11.07.2017 року (заява № 2091/13) вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09.11.2020 року у справі №487/7241/18).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.12.2020 року у справі №487/2001/19-ц (провадження № 61-12667св20) зазначено, що закріплення вказаними вище міжнародними документами та актами внутрішнього законодавства України право дитини бути почутою передбачає, що думка дитини повинна враховуватися при вирішенні питань, які її безпосередньо стосуються. Разом з цим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не відповідає та не захищає права та інтереси дитини, передбачені Конвенцією. Отже, вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, невиконання батьківських обов`язків, притягнення до судової чи адміністративної відповідальності.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.10.2019 року у справі №352/2324/17 (провадження №61-14041св19) зазначено, що питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте, найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.

Відповідно до ч.ч.1,2 статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору, зокрема, щодо її місця проживання.

Таким чином, з досягненням віку десяти років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (дата підписання - 25 січня 1996 року, дата набрання чинності для України - 01 квітня 2007 року) під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Аналіз наведених норм права та практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 матір дітей має позитивну характеристику, обоє батьків створили належні умови для проживання та виховання дітей, кожен бажає, щоб діти проживали саме з ним.

При вирішенні даного спору про місце проживання дітей, суд виходить з принципу пріоритетності прав та інтересів дітей, приймає до уваги встановлені в судовому засіданні факти щодо не однакової прихильності дітей до батьків, а також норми чинного законодавства України, що регулюють ці питання.

Судом встановлено, що малолітні діти ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 тривалий час проживають разом з матір`ю та проявляють особисту прихильність до неї. Батько проживає окремо.

Малолітні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 були заслухані в судовому засіданні та пояснили, що бажають проживати разом з матір`ю.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 виповнилося 10 років, а тому суд вважає, що останній досяг того рівня розвитку, що дозволяє йому висловити власну думку з даного питання. Висловлена ним думка щодо його місця проживання разом із матір`ю є усвідомленою та зрозумілою.

Вищенаведені обставини свідчать про наявність між дітьми та матір`ю тісного зв`язку, небажання дітей змінювати своє місце проживання, звичний спосіб життя, зміна якого може призвести до негативного впливу на їх розвиток.

Більше того, ОСОБА_5 досяг віку 10 років, а тому питання щодо його місця проживання вирішується спільно за його згодою та згодою батьків.

Крім того, судом встановлено, що матір ОСОБА_1 займається вихованням дітей та дбає про їх розвиток, не чинить перешкод відповідачу у спілкуванні з дітьми, відповідач дав згоду на виїзд дітей за кордон, зустрічного позову про визначення місця проживання дітей з ним до суду не подавав, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ..

Визначаючи місце проживання дітей з матір`ю, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків, суд при вирішенні спору, вважає за належне надати першочергове значення саме найкращим інтересам дітей.

Суд, при вирішенні даного спору, з метою надання першочергового значення саме найкращим інтересам дітей, з метою їх безпеки, також враховує і ту ситуацію, яка, на превеликий жаль, склалася у нашій Україні війна з російським агресором, яка призвела до запровадження з 24 лютого 2022 року в Україні правового режиму воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 Про введення воєнного стану в Україні , який став підставою для впровадження низки обмежень в Україні.

Батько дітей, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті дітей, має право та обов`язок піклуватися про їх здоров`я, стан розвитку, незалежно від того, що діти будуть проживати з матір`ю.

При цьому, визначення місця проживання дітей разом зі матір`ю жодним чином не позбавляє батька на безперешкодне спілкуванні із дітьми під час їхнього перебування за кордоном та участь у їх вихованні та розвитку, проведенні спільного відпочинку тощо після їх повернення на Україну.

Відповідач ОСОБА_2 з часу тривалого проживання дітей з матір`ю, дій, які б свідчили про те, що він намагається захистити їх від ймовірного заподіяння шкоди матір`ю, її негативного впливу на їх виховання, не вчиняв, із зустрічним позовом до суду щодо визначення місця проживання дітей з ним, не звертався, що свідчить про відсутність відповідної загрози зі сторони матері для дітей.

Враховуючи обставини справи, взявши до уваги, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дітей та забезпечити доброзичливе спілкування один з одним, суд вважає, що визначаючи місце проживання малолітніх дітей сторін у справі з матір`ю, це буде відповідати якнайкращим інтересам дітей, сприятиме їх повноцінному вихованню та розвитку.

Суд звертає увагу на те, що у разі зміни обставин у відносинах сторін спору, в першу чергу, відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дітьми, визначене у цій справі місце проживання дітей може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку.

Отже, враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час діти ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 бажають проживати та спілкуватись з матір`ю, та на даний час визначення місця проживання дітей разом з матір`ю не суперечитиме їх інтересам, враховуючи більшу прихильність дітей до матері, вік дітей, ту обставину, що у зв`язку з оголошенням в Українні воєнного стану, матір`ю забезпечено дітям безпеку, а також те, що в даному випадку відповідач ОСОБА_2 не надав доказів, що визначення місця проживання дітей з матір`ю буде суперечити їх інтересам, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 та визначення місця проживання дітей на даний час разом з матір`ю.

Посилання відповідача на те, що через чинення психологічного тиску зі сторони матері під час дистанційного опитування дітей в суді, фактично неможливо було з`ясувати справжню думку дітей про те, з ким вони бажають проживати, а тому необхідно було забезпечити їх явку в судове засідання до Гусятинського районного суду, суд не приймає до уваги, оскільки будь-яких доказів тиску матері на дітей суду не представлено та в судовому засіданні не здобуто та й сам відповідач не наводить обставин, які б давали підстави для висновку про наявність такого тиску.

Посилання відповідача на малолітній вік дітей, їх проживання тривалий час з матір`ю та конфлікт між батьками щодо визначення місця їх проживання не можуть бути підставою для неприйняття до уваги думки дітей у разі якщо їх бажання проживати з матір`ю не суперечать їх інтересам.

Твердження відповідача про те, що діти позбавлені вибору самостійно проживати там де їм комфортно, оскільки проживають за кордоном, є необґрунтованими, оскільки встановлено, що малолітні діти в силу свого віку та розвитку вільно висловили свою думку щодо їх бажання проживати з матір`ю.

Суд вважає безпідставними твердження відповідача про те, що він не давав згоди на виїзд дітей сина ОСОБА_5 дочок ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за кордон, зокрема і до Португальської Республіки у супроводі їх матері ОСОБА_1 , оскільки вони спростовуються копією заяви ОСОБА_2 про дозвіл на виїзд дітей за кордон у супроводі матері ОСОБА_1 від 07 липня 2021 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Ціцінським І.В., зареєстрованої в реєстрі за №681.

Безпідставними є також посилання відповідача на рішення виконавчого комітету Хоростківської міської ради Чортківського району Тернопільської області № 51 від 19 травня 2021 року «Про визначення місця проживання малолітніх дітей, доцільність позбавлення батьківських прав», яким вже визначено місце проживання дітей з батьком (Т.1 а.с.34), оскільки останнє, саме по собі, у зв`язку із зміною обставин у відносинах сторін спору, не має правового значення для вирішення даного спору.

Посилання представника відповідача на те, що у позивачки відсутній документ на підтвердження наявності у її власності житла, а додана до позовної заяв копія свідоцтва про право на спадщину за законом серії НВХ 634611 не є належним доказом наявності житла у позивачки, оскільки такий документ свідчить лише про право на частину у спільній частковій власності, і таке право яке може оспорюватись іншим співвласником майна, суд не приймає до уваги, оскільки копія свідоцтва про право на спадщину за законом серії НВХ 634611, яка посвідчена приватним нотаріусом Густинського районного нотаріального округу Ціцінським І.В. 04.08.2016 року та зареєстрована в реєстрі за № 702, в силу вимог чинного цивільного законодавства України є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на житло, з якого вбачається, що позивачка успадкувала Ѕ частки 19/50 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_4 . Крім того, стороною відповідача доказів про визнання недійсним вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом суду не надано та в судовому засіданні не здобуто.

Суд також вважає безпідставними посилання відповідача на те, що місце проживання дітей слід визначити з ним, оскільки відповідач ОСОБА_2 зустрічного позову до суду про визначення місця проживання дітей з батьком не подавав, хоч часу у нього на це було достатньо.

Посилання відповідача на те, що він повністю матеріально утримує дітей, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вони не підтверджуються жодними доказами та спростовуються матеріалами справи та поясненнями дітей.

Твердження відповідача про те, що позивачка ОСОБА_1 налаштовує дітей проти нього, чинить перешкоди у спілкуванні з ним, суд не приймає до уваги, як такі, що спростовуються матеріалами справи.

На підставі наведеного, ст. ст. 141, 150, 155, 160, 161, 171 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , жителя АДРЕСА_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки і піклування - служба у справах дітей Хоростківської міської ради Чортківського району Тернопільської області (адреса місцезнаходження: м. Хоростків, вул. Князя Володимира, 17, Чортківського району, Тернопільської області) про визначення місця проживання дітей задовольнити.

Визначити місце проживання дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , разом з матір`ю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Гусятинський районний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 13 червня 2022 року.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Т.М. Цвинтарна