головуючий у суді І інстанції Коваль О.А.
провадження № 22-ц/824/1617/2022
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участю секретаря судового засідання: Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - адвоката Захватаєва Андрія Сергійовича на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року про відмову ухвалити додаткове рішення

у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про захист прав споживачів шляхом розірвання договору, повернення коштів та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ФОП ОСОБА_1 , у якому просила суд: розірвати договір купівлі-продажу товару, укладений 09 жовтня 2020 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; стягнути з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачені грошові кошти за договором від 09 жовтня 2020 року у розмірі 23 990 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києвавід 08 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_1 про захист прав споживачів шляхом розірвання договору, повернення коштів та стягнення моральної шкодизалишено без розгляду.

13 вересня 2021 року від представника відповідача ФОП ОСОБА_1 - адвоката Захватаєва А.С. надійшла заява про вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні, в якій він просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 процесуальні (судові) витрати на правову допомогу (на професійну правничу допомогу), пов`язані з розглядом справи, які ФОП ОСОБА_1 має сплатити як гонорар адвокату у розмірі 5 000 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні.

Ухвала мотивована тим, що відповідно до частини 5 статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, однак таких дій позивача судом встановлено не було, справа по суті не розглядалася, рішення не ухвалювалося з приводу заявлених вимог, сторона позивача скористалася своїм процесуальним правом та подала суду заяву про залишення позову без розгляду. Тому підстави для постановлення додаткового рішення та стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат відсутні.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - адвокат Захватаєв А.С. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про вирішення питання розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи у суді першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Твердження суду першої інстанції про те, що справа по суті не розглядалася, не відповідає обставинам та матеріалам справи. 08 вересня 2021 року відбулось судове засідання у цій справі за участю сторін та їх представників. О 10:23 год. головуючий суддя Коваль O.A. закінчила підготовче засідання та перейшла до розгляду справи по суті, під час якого була оголошена позовна заява, сторонами надані пояснення щодо обставин справи та заявлених вимог. Суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що будь-які докази порушення прав позивача та заподіяння йому шкоди зі стороні відповідача у матеріалах справи не має, запропонував позивачу подати до суду заяву про залишення позову без розгляду.

При цьому суд пояснив, що за наявності наведених представником відповідача обставин, які будуть встановлені судом, суд відмовить у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з недоведеністю заподіяння шкоди саме ФОП ОСОБА_1 . Залишення позову без розгляду, надасть позивачу, вже в іншому позові, можливість надати до суду докази заподіяння шкоди або ФОП ОСОБА_1 або іншим відповідачем.

Після, оголошеної судом, технічної перерви, позивачем було заявлено клопотання про залишення позову без розгляду, яке буле розглянуте судом та постановлена ухвала про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду.

Не ухвалення судового рішення щодо позовних вимог, на думку апелянта, не є підставою відмови в задоволені клопотання про компенсацію судових витрат.

Під час судового розгляду, ОСОБА_2 , не маючи жодних належних та допустимих доказів, продовжувала наполягати на винуватості ФОП ОСОБА_1 у заподіянні їй шкоди, поки суд не повідомив про відсутність будь-яких доказів винуватості відповідача та не причетності останньої (з матеріалів справи на момент розгляду справи) до заподіяння шкоди позивачу.

Необґрунтовані звинувачення ФОП ОСОБА_1 у заподіянні шкоди та подання до неї позовної заяви до суду про стягнення грошових коштів змусили ОСОБА_1 звернутися за правовою допомогою до адвоката, якому відповідно до договору повинна сплатити гонорар за надану правову допомогу, пов`язану з розглядом вказаної справи.

Звинувачення у заподіянні шкоди ФОП ОСОБА_1 та подання до суду позовної заяви про стягнення з неї коштів і є не обґрунтованими діями позивача, які пов`язані з розглядом справи, оскільки позов поданий до не належного відповідача та без будь-яких належних чи допустимих доказів.

Оскільки ОСОБА_1 , як відповідач, здійснила вказані витрати, внаслідок необґрунтованих дій Позивача, то ОСОБА_2 , як позивач, на підставі частини 5 статті 142 ЦПК України та частини 9 статті 141 ЦПК України повинна компенсувати ці витрати.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, дійшла висновку про таке.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Частиною 5 статі 142 ЦПК України визначено, що у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу (частина 6 статті 142 ЦПК України).

Таким чином, законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов у вказаній редакції ЦПК України, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Добросовісні дії позивача, спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.

Таким чином, необхідною умовою для застосування частини 5 статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду є доведення факту вчинення позивачем необґрунтованих дій.

Саме по собі звернення з позовом до суду не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, яке передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. В залежності від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

При цьому процесуальним законом не визначено поняття необґрунтованих дій сторони.

Пунктом 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

У постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року у справі № 619/1146/17-ц викладено висновок про те, що саме по собі звернення з позовом до суду чи неявка сторони у судове засідання не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Разом з тим, як вбачається із заяви представника відповідача ФОП ОСОБА_1 - адвоката Захватаєва А.С. від 10 вересня 2021 року про вирішення питання про розподіл судових витрат у додатковому рішенні, у вказаній заяві не наведено жодних доводів про те, які саме дії позивача представник відповідача вважає необґрунтованими, а міститься лише посилання на частину 5 статті 142 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представником відповідача додатково зазначено, що звинувачення у заподіянні шкоди ФОП ОСОБА_1 та подання до суду позовної заяви про стягнення з неї коштів і є необґрунтованими діями позивача, які пов`язані з розглядом справи, оскільки позов поданий до не належного відповідача та без будь-яких належних чи допустимих доказів. У зв`язку з цим відповідач була змушена звернутися до адвоката для отримання правової допомоги.

Позивач звернулася до суду з позовом, оскільки вважала, що її право порушене відповідачем - ФОП ОСОБА_1 .

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, та безумовним правом на доступ до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову, яка встановлюється за наслідками розгляду справи.

Відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем допущено зловживання процесуальними правами, шляхом подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору, у спорі, який має очевидно штучний характер або того, що позов поданий до не належного відповідача та без будь-яких належних чи допустимих доказів.

За змістом частини 9 статті 141 ЦПК України суд має право покласти на сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору лише у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

Оскільки такі факти представником відповідача у заяві від 10 вересня 2021 року не наведені та не обґрунтовані, а судом першої інстанції вони не встановлені, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правильного висновку про відмову у задоволенні заяви відповідача про вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому судовому рішенні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому цю ухвалу необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанцій не спростовують.

Оскільки судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 369, 375, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - адвоката Захватаєва Андрія Сергійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська