Провадження № 2/512/85/22
"19" липня 2022 р. смт. Саврань
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Савранський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Брюховецького О.Ю.,

за участю секретаря - Шаповал Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ

25.06.2021 ОСОБА_1 звернулась до Херсонського міського суду Херсонської області, з позовом до ОСОБА_2 в якому просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 21.09.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1374.

Позовні вимоги мотивовані тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось. З грудня 2020 сімейні стосунки між позивачкою та відповідачем повністю припинені. Позивачка та відповідач не виявляють бажання привести сімейне життя до ладу. Знайти спільну мову та порозуміння з відповідачем не вдалось. Подальше існування шлюбу є недоцільним та безперспективним. Примирення з відповідачем неможливе. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, позивачка просила суд, після розірвання шлюбу її прізвище залишити незміннім - « ОСОБА_1 ». З наведених вище підстав, на думку позивачки, збереження сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.09.2021 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу направлено за підсудністю до Савранського районного суду Одеської області.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 04.11.2021 відмовлено в задоволенні апеляційної скарги відповідача на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області про передачу справу за підсудністю до Савранського районного суду Одеської області.

22.12.2021 вищевказана цивільна справа надійшла до Савранського районного суду Одеської області.

10.01.2022 ухвалою Савранського районного суду Одеської області відкрито провадження та призначений судовий розгляд в порядку спрощеного провадження на 02.02.2022.

В судове засідання 02.02.2022 позивачка не з`явилась, проте подала до суду клопотання розгляд справи без її участі (а.с.85).

Відповідач та його представник в судовому засіданні 02.02.2022 зазначили, що мають намір заявити клопотання, яким попросити суд надати строк для примирення з дружиною. Однак для вирішення цього клопотання необхідно з`ясувати думку позивачки, яка в судове засідання не з`явилась.

З метою з`ясування думки позивачки щодо клопотання про примирення ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 02.02.2022 судовий розгляд справи відкладений на 09.03.2022.

22.02.2022 ухвалою Савранського районного суду Одеської області задоволено клопотання представника позивачки та доручено Миколаївському апеляційному суду забезпечити проведення судового засідання 09.03.2022 в режимі відеоконференції за участю представника позивачки ОСОБА_5

09.03.2022 судове засідання по справі було відкладене на 30.03.2022 через неявку сторін.

30.03.2022 судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, проте подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі. Також позивачка просила суд не надавати строк для примирення між сторонами, оскільки таке примирення, на її думку, неможливе (а.с.114)

Відповідач ОСОБА_2 30.03.2022 в судове засідання не з`явився, проте подав до суду клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату через його терміновий виклик на службу (а.с. 115).

У зв`язку з цим, судове засідання було відкладене на 18.05.2022.

В судове засіданні 18.05.2022 позивачка не з`явилась, проте 17.05.2022 її представник адвокат Вдовиченко І.С. надіслала клопотання в якому підтримала позовні вимоги, просила справу провести без участі позивачки та без участі її представників, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Крім того, зазначила, що позивачка категорично заперечує проти примирення з відповідачем (а.с.119).

Відповідач в судове засідання 18.05.2022 не з`явився, проте 17.05.2022 надіслав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, через те що він перебуває за межами регіону та введенням в країні воєнного стану. Крім того, відповідач зазначив, що бажає особисто приймати участь в судовому засіданні (а.с.121).

Ухвалою Савранського районного суду Одеської області провадження у справі зупинено та надано сторонам строк для примирення тривалістю два місяці, тобто до 18.07.2022. Цією ж ухвалою, справу призначено до розгляду на 19.07.2022.

18.07.2022 ухвалою Савранського районного суду Одеської області провадження по справі поновлено.

В судове засідання 19.07.2022 позивачка не з`явилась, однак неодноразово подавала суду заяви, в яких на позовних вимогах наполягала, просила справу розглянути без її участі та категорично заперечувала проти примирення з відповідачем (а.с. 85, 114, 119).

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення розгляду справи (а.с. 127), в судове засідання 19.07.2022 не з`явився, проте 14.07.2022 подав суду заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату посилаючись на рекомендації Ради Суддів України від 03.03.2022 щодо роботи судів в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи за відсутності сторін, суд зазначає наступне.

У відповідності до пункту 5 Рекомендації Ради Суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, судам рекомендовано по можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя. Справи, які не є невідкладними, розглядати лише за наявності письмової згоди на це усіх учасників судового провадження.

Водночас суд зазначає, що наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75, в редакції від 21.06.2022 № 175, оновлено перелік територіальних громад, розташованих у районах проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). У вказаний, оновлений, перелік Савранська селищна територіальна громада Одеської області, де розташований Савранський районний суд Одеської області, не входить.

Відповідно до частини 3 статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Досліджуючи подану ОСОБА_2 14.07.2022 заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату, суд констатує, що остання взагалі не містить жодної (у тому числі зазначеної в Рекомендаціях Ради Суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, на які посилається відповідач) причини неявки у судове засідання, у зв`язку з чим неможливо оцінити поважність такої неявки.

Матеріали справи також не містять відомостей щодо задіяння відповідача до функціонування критичної інфраструктури, вступу до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 21.09.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1374. Це підтверджується свідоцтвом про шлюб від 21.09.2010 серія НОМЕР_1 (а.с.6).

Як зазначено в позовній заяві та не спростовано відповідачем, подружнє життя сторін не склалось. З грудня 2020 сімейні стосунки між позивачкою та відповідачем повністю припинені. Позивачка та відповідач не виявляють бажання привести сімейне життя до ладу. Знайти спільну мову та порозуміння з відповідачем не вдалось. Подальше існування шлюбу є недоцільним та безперспективним. Примирення з відповідачем неможливе.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 11.12.2014 виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (а.с.7).

Позивачка просить суд, після розірвання шлюбу її прізвище залишити незміннім - « ОСОБА_1 ».

З наведених вище підстав, на думку позивачки, збереження сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Згідно з частиною 3 та частиною 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За змістом частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог статті 110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу.

Згідно з частиною 1 статті 110 сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Обмеження права на подання позову, визначені частиною 2 статті 110 СК України, судом не встановлені.

Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно частини 3 статті 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 5 "Рівноправність подружжя" Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

У пункті 126 рішення у справі "Фернандес Мартінес проти Іспанії" (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні».

Водночас, суд зауважує, що ним були вжиті заходи, спрямовані на збереження шлюбу, зокрема, сторонам було надано термін для примирення, однак позитивного результату досягнуто не було, у зв`язку з чим суд констатує, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим та суперечить їхнім інтересам.

Крім того, суд наголошує, що він не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин. Вільність та рівність цих стосунків, а також можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу є виваженою та свідомою, відповідає її дійсній волі, причини, з яких вона наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сімейні стосунки подружжя є формальними, у зв`язку з чим подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та порушувало принцип добровільності шлюбу, визначений статтею 24 Сімейного кодексу України, що має істотне значення, а отже перешкод для розірвання шлюбу суд не вбачає.

За змістом статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Поряд з цим, суд враховує, що позивачка не заявила вимогу про відновлення свого дошлюбного прізвища після розірвання шлюбу.

Суд встановив, що при подачі позову, позивачка сплатила судовий збір у розмірі 908 грн. (а.с. 1).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, у позовній заяві позивачка не ставить вимоги про стягнення судового збору з відповідача.

Відтак, ухвалюючи рішення, витрати по сплаті судового збору суд залишає за позивачкою.

Відповідно до положень частини 2 статті 115 Сімейного кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Керуючись статтями 4, 6-10, 12, 13, 16, 19, 76, 81, 200, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, статтями 110, 112, 115 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_4 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 21.09.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1374 - розірвати.

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Прізвище ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити незмінним.

Судові витрати у справі залишити за позивачкою ОСОБА_1 .

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Копію цього рішення після набрання ним законної сили надіслати Савранському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.Ю. Брюховецький