КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/4812/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Баллі Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його представника - адвоката Кондрик Наталії Григорівни на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2021 року (суддя Українець В.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк», треті особи: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Полтавській області (Філія ГСЦ МВС), Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Львівській області (Філія ГСЦ МВС), Державне підприємство «Національні інформаційні системи» про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, скасування державної реєстрації обтяження рухомого майна,

встановив:

у вересні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження його майном - автомобілем марки

Chevrolet, модель Tracker, легковий універсал - В., номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 2014 року випуску, державний номерний знак з 25 жовтня 2017р. НОМЕР_2 , шляхом внесення відповідних даних до Державного реєстру обтяжень рухомого майна про скасування (припинення) приватного обтяження, зареєстрованого у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 18 листопада 2014 року за №14641568 державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, обтяжувач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», боржник - ОСОБА_2 , об`єкт обтяження: автомобіль легковий, номер об`єкта: НОМЕР_6, номер державної реєстрації: НОМЕР_3 , Chevrolet Tracker, 2014 року випуску, легковий універсал-В., № куз. НОМЕР_4 , колір сірий, підстава обтяження - договір застави (транспортного засобу), серія та номер: 6120, виданий 18 листопада 2014р., видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова С.В., та зобов`язати Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» подати до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» заяву про внесення змін (припинення і виключення з реєстру приватного обтяження) до запису від 18 листопада 2014 року №14641568 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна про виключення запису щодо об`єкта обтяження - автомобіля Chevrolet Tracker, легковий універсал-В, номер об`єкта: НОМЕР_6 № куз. НОМЕР_4, 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , колір сірий, також просив стягнути судові витрати.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 20 жовтня 2017 року він придбав

у ОСОБА_3 вищевказаний автомобіль, що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу №4641/2017/673654, який оформлений та підписаний сторонами в сервісному центрі №4641 Львівської області в присутності адміністратора, який перевірив відповідність інформації, внесеної до договору, документам, які надані сторонами договору.

25 жовтня 2017 року територіальним сервісним центром №5342 Полтавської області за ним було зареєстровано право власності на спірний автомобіль, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 .

Позивач зазначав, що 5 червня 2020 року з листа-вимоги ПАТ АБ "Укргазбанк" йому стало відомо про те, що належний йому автомобіль марки "Chevrolet Tracker" є заставним майном за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_2 .

Позивач стверджував, що оскільки договорів кредиту та/або застави з ПАТ АБ «Укргазбанк» він не укладав, набув право власності на транспортний засіб без обтяжень, він 17 червня 2020 року та повторно 17 серпня 2020 року звернувся до уповноваженої особи ПАТ АБ «Укргазбанк» з листами про проведення службової перевірки та припинення приватного обтяження. Однак листом від 18 серпня 2020 року уповноважена особа відповідача відмовила йому у припиненні приватного обтяження, посилаючись на те, що спірний автомобіль переданий в заставу банку в якості забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором, за яким наявна непогашена заборгованість.

Позивач зазначав, що при знятті автомобіля з обліку відповідальним працівником територіального сервісного центру МВС №4641 були проведені всі необхідні перевірки, автомобіль було знято у м. Львові, при здійсненні реєстрації права власності за ним відповідальними особами територіального сервісного центру МВС №5342 у Полтавській області, також проведено перевірку згідно встановленого порядку, та як вбачається з витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 25 жовтня 2017 року обтяження на автомобіль були відсутні.

Позивач вважав, що реєстрація автомобіля на його ім`я відбулася на законних підставах та він є добросовісним набувачем вказаного рухомого майна.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його представник - адвокат Кондрик Н.Г. просять рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Позивач та його представник зазначають, що належними і беззаперечними доказами підтверджується, що на час придбання у ОСОБА_3 спірного автомобіля на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №4641/2017/673654, укладеного 20 жовтня 2017 року, автомобіль не перебував у розшуку, під забороною відчуження, або під арештом, як і на сьогоднішній день. Відомості, які з`явились у Держреєстрі станом на 5 квітня 2020 року, хоча й датовані 18 листопада 2014 року, внесено державним реєстратором Мін`юсту некоректно, а тому підлягають скасуванню.

Позивач та його представник вважають, що судом першої інстанції не було повно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, зокрема з яких причин представник банку, оформивши та підписавши у нотаріальній конторі 18 листопада 2014 року договір застави спірного транспортного засобу з ОСОБА_2 , не пересвідчився у реєстрації обтяження у Державному реєстрі обтяжень, що банк не здійснював фактично жодних стягнень з ОСОБА_4 .

Також позивач та його представник звертають увагу суду, що банк, знаючи про порушене своє право з боку боржника ОСОБА_2 , який боргові зобов`язання припинив виконувати ще станом на 7 жовтня 2015 року, жодних дій на звернення стягнення на заставне майно не вживав, наявність та стан автомобіля банком теж не

перевірялись, як і не здійснювалось страхування заставного майна.

Крім того позивач та його представник стверджують, що позивач звернувся до суду з позовом, який містить дві вимоги немайнового характеру та направлені на захист порушеного права власності, а тому правовідносини, які виникли між сторонами та обставини, які підлягають встановленню судом, повинні розглядатися в порядку загального позовного провадження, а не як помилково визначено судом першої інстанції - у спрощеному порядку без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи. Позивач та його представник вважають, що вони були позбавлені можливості представляти свої інтереси в умовах, передбачених процесуальним законодавством, зокрема в умовах відкритого та публічного судового розгляду, враховуючи те, що ними не заявлялося клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на те, що відомості про обтяження спірного автомобіля договором застави, були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна у день укладення договору застави, з реєстру не вилучалися, тому позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними.

Треті особи, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги, у судове засідання своїх представників не направили, подавши клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача - адвоката Кондрик Н.Г., яка підтримала доводи апеляційної скарги, пояснення представника відповідача ОСОБА_5 , яка просила залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Chevrolet, модель Tracker, легковий універсал - В-загальний, VIN: НОМЕР_6 , № кузова НОМЕР_4 , 2014 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 4641/2017/673654, укладеного з ОСОБА_3 20 жовтня 2017 року.

Згідно витягу № 45646817 про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 18 листопада 2014 року у реєстрі зареєстроване приватне обтяження (№ 14641568, контрольна сума 7Д71038Е93) на підставі договору застави транспортного засобу № 6120 від 18 листопада 2014 року, на автомобіль легковий, номер об`єкта НОМЕР_6, номер державної реєстрації НОМЕР_3 , Chevrolet Tracker, 2014 року випуску, легковий універсал-В, № куз. НОМЕР_4 , колір сірий. Обтяжувач - ПАТ «АБ «Укргазбанк», боржник ОСОБА_2 , розмір зобов`язання 246792грн, строк виконання зобов`язання - 17 листопада 2021 року, термін дії обтяження - 18 листопада 2019 року (с.с.78 т.1).

Відповідно до витягу № 62563068 про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) від 17 жовтня 2019 року до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна 14641568 контрольна сума 7Д71038Е93 внесені зміни 17 жовтня 2019 року стосовно терміну дії обтяження - до 17 жовтня 2024 року (с.с.79 т.1).

Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) № 65779760 від 19 травня 2020 року підтверджено реєстрацію звернення стягнення на предмет застави (с.с.80 т.1).

Відповідно до розширеного витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 5 червня 2020 року, на вказаний транспортний засіб 18 листопада 2014 року зареєстровано приватне обтяження - застава рухомого майна на підставі договору застави транспортного засобу, виданого 18 листопада 2014 року приватним нотаріусом Київського

міського нотаріального округу Морозовою С.В., боржником зареєстровано

ОСОБА_2 , обтяжував - ПАТ «АК «Укргазбанк». Термін дії обтяження до 18 листопада 2019 року, термін дії обтяження змінений до 17 жовтня 2024 року

Згідно договору застави транспортного засобу від 18 листопада 2014 року, укладеного між ПАТ «АК «Укргазбанк» та ОСОБА_2 , останній для забезпечення своїх зобов`язань, які випливають з кредитного договору № 096/11/2014/0053 від 18 листопада 2014 року, за яким ОСОБА_2 зобов`язався повернути кредит у сумі 246 792грн та сплатити проценти за користування кредитом, передав у заставу автомобіль марки Chevrolet, моделі Tracker, 2014 року випуску, тип-легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить застоводавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 , виданого Центр ДАІ 3214 18 листопада 2014 року. Договір застави посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з наданих суду доказів вбачається, що на час укладення договору купівлі-продажу автомобіля позивачем, в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстроване приватне обтяження (заборона відчуження) на спірний автомобіль, банк не надавав згоди на відчуження автомобіля, автомобіль відчужувався у період дії обтяження, тому відсутні правові підстави вважати позивача добросовісним набувачем.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи, наданим сторонами доказам та ґрунтується на нормах матеріального права.

Застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (стаття 572 ЦК України та стаття 1 Закону України "Про заставу").

Відповідно до ч. 4 ст. 577 ЦК України моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором (ч. 2 ст. 586 ЦК України).

Відповідно до статті 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли в установленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Статтею 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження

цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме

майно без обтяжень.

Згідно зі статтею 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави.

У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Вказаний правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду України: від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14 та у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №463/3582/17, від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18 та від 18 березня 2020 року у справі № 202/5584/18.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 9 червня 2021 року у справі № 643/1735/19 зазначено, що законодавець пов`язує чинність застави з наявністю запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна саме на момент відчуження майна, а не на момент реєстрації права власності на нього.

З наявних матеріалів справи вбачається, що на час укладення позивачем договору купівлі-продажу від 20 жовтня 2017 року застава спірного автомобіля була зареєстрована у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Відповідно до частини другої статті 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.

Згідно із абзацом п`ятим пункту 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року № 830 "Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна" записи про обтяження, які втратили чинність, підлягають виключенню з Реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

З наданих суду першої інстанції відповідачем витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вбачається, що банком було зареєстровано продовження строку дії обтяження до 17 жовтня 2024 року.

Доводи апеляційної скарги, що при придбанні автомобіля та при здійсненні реєстрації права власності на нього сервісними Центрами у м. Львові та у Полтавській області здійснювалася перевірка наявності реєстрації обтяження автомобіля у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна і наявність реєстрації обтяження встановлена не була, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з наданих суду першої інстанції позивачем Витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 20 жовтня 2017 року, наданого Львівською філією державного підприємства «Національні інформаційні системи», та від 25 жовтня 2017 року, наданого Полтавською філією державного підприємства «Національні інформаційні системи», вбачається, що пошук інформації здійснював за прізвищем ОСОБА_3 , номером об`єкта НОМЕР_4 та номером державної реєстрації НОМЕР_8 .

Разом з цим, зазначений номер є номером кузова автомобіля, а не номером об`єкта (VIN), який згідно облікової картки на автомобіль становить НОМЕР_6 (с.с.21 т.1).

Позивачем суду не було надано доказів перевірки наявності реєстрації у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на час придбання автомобіля за номером об`єкта VIN: НОМЕР_6 .

Посилання позивача та його представника на те, що відомості у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна про обтяження спірного автомобіля з`явилися 5 квітня 2020 року, належними доказами не підтверджені.

Доводи апеляційної скарги, що банком не вживалися заходи звернення стягнення на заставлене майно, хоча боржник припинив виконувати свої зобов`язання ще у жовтні 2015 року, не є предметом розгляду даної справи і правового значення для вирішення даного спору не мають.

Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, хоча позивачем та його представником таке клопотання не заявлялося, колегія суддів зазначає про наступне.

Частиною 2 статті 19 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду: 1) малозначних справ; 2) справ, що виникають з трудових відносин; 3) справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; 4) справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні (ч. 4 ст. 19 ЦПК України).

Згідно ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно частин 2 та 3 статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Частинами 5 та 6 статті 279 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач не заявляв клопотання про розгляд даної справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою судді від 6 жовтня 2020 року було відкрито спрощене позовне провадження. В ухвалі суддя зазначив, що позивач може заявити клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі була отримана позивачем 30 листопада 2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (с.с.58 т.1).

Відзив на позовну заяву був направлений відповідачем на адресу позивача 7 грудня 2020 року (с.с.88 т.1).

Однак, ні позивачем, ні його представником не було заявлено клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Позивачем заявлений позов немайнового характеру, виходячи з предмету позову, даний спір не підлягає обов`язковому розгляду у порядку загального позовного провадження, позивач не заявляв клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, а відтак, відсутні правові підстави для висновку, що судом першої інстанції при розгляді даної справи були порушені норми процесуального права.

Крім того, апеляційний суд розглянув справу у судовому засіданні, з повідомленням учасників справи, чим позивачу та його представнику була надана можливість надати суду свої пояснення та довести свої твердження безпосередньо перед судом.

При цьому, позивач своїм правом прийняти безпосередню участь у судовому засіданні не скористався, направивши для участі у розгляді справи свого представника.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції повно встановив обставини справи, оцінив надані сторонами докази, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381- 383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника - адвоката Кондрик Наталії Григорівни залишити без задоволення, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 липня 2022 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк