Справа № 212/2742/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Дехти Р.В., за участі секретаря судового засідання Зюркевич В.В., у порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю діда, померлого від виконання трудових обов`язків, -

встановив:

09 червня 2022 року неповнолітній ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , звернувся Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - АТ «Кривбасзалізрудком»), про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з смертю діда, посилаючись на те, що позивач переносить моральні страждання та переживання у зв`язку зі смертю діда ОСОБА_3 , який працював на акціонерноМУ товаристві «Криворізький залізорудний комбінат».

Неповнолітній позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 у позові зазначив, що дід ОСОБА_3 з 02 вересня 1980 року по 31 грудня 1997 року на шахті «Комунар» та «Гігант» ВО «Кривбасруда» за певними професіями та спеціальностями. 17 травня 2007 року було складено Акт розслідування професійного захворювання (про наявність шкідливих умов праці), якому зазначено, що причною професуцйного захворювання діда являється робота на шахті «гігант» ВІО «Кривбасруда» на протязі 17 років 3 місяців в умовах перевищення рівня загазованості. ІНФОРМАЦІЯ_1 дід ОСОБА_3 помер. 06 травня 2022 року Дніпропетровською обласною медико - соціальною експертною комісією №2, встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 від професійного захворювання.

Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці для діда, що в подальшому призвело для встановлення професійного захворювання для діда, тяжкої хвороби та передчасної смерті діда, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває постійні моральні страждання, наслідком якого є порушення нормальних життєвих зв`язків між позивачем та покійним дідом. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 450000,00 гривень, яку просив стягнути з відповідача.

10 червня 2022 року судом постановлена ухвала про прийняття позову до розгляду та розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, справу призначено до розгляду на 08 липня 2022 року.

08 липня 2022 року судом постановлена ухвала про відкладення розгляду справи, справу призначено до розгляду на 19 липня 2022 року без повідомленням (виклику) учасників справи.

08 липня 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, в якому представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, з письмових матеріалів справи встановлено, що позивач по справі є онуком покійного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується матеріалами справи, а саме: відмітками в паспортах громадян України покійного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про укладення шлюбу 17 листопада 1978 року та Рішенням Виконавчого комітету Довгінцівської районної в місті ради за №196 від 17 квітня 2013 року, де зазначено, що ОСОБА_2 є бабою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В судовому засіданні судом встановлено, що покійний ОСОБА_3 у період часу з 02 вересня 1980 року по 31 грудня 1997 року працював на шахті «Комунар» та «Гігант» Об`єднання Кривбасруда, що підтверджується матеріалами справи.

Судом встановлено, що відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) від 17 травня 2007 року, зазначено, що професійне захворювання виникло за таких обставинах, працюючи з 02.09.1980 року по 31.12.1997 рік на шахтах «Комунар» та «Гігант» ВО «Кривбасруда» ОСОБА_3 , виконував роботи на поверхні та в підземних умовах, де підпадав під шкідливу дію зварювального аерозолю та пил, концентрація яких перевищувала ГДК, внаслідок мавши місце порушень нормативного провітрювання гірничих виробіток і відсутності фіксованого постійного робочого місця, не дозволяю чого обладнати систему аспірації. Причина професійного захворювання: робота на протязі 17 років 3 місяців в умовах пилу підвищених параметрів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, актовий запис №185 від 10 лютого 2021 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 10.02.2021 року.

Встановлено, що відповідно до Довідки про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом, серія НОМЕР_1 , виданою Комунальним закладом «Клінічний центр медико - соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» Обласна МСЕК №2 (м.Кривий Ріг) від 06 травня 2022 року, встановлений причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням, щодо померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що позивач по справі неповнолітній ОСОБА_1 , його законний представник ОСОБА_2 та покійний ОСОБА_3 разом мешкали однією сім`єю, що підтверджується матеріалами справи, а саме: відмітками в паспортах громадян України покійного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , Рішенням Виконавчого комітету Довгінцівської районної в місті ради за №196 від 17 квітня 2013 року, де зазначено, що неповнолітній ОСОБА_1 проживає разом з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , довідкою про місця проживання особи стосовно позивача ОСОБА_1 від 19 грудня 2019 року за №2079.

Суд відхиляє доводи позивача, що АТ «Кривбасзалізрудком» не є належним відповідачем по справі, враховуючи ту обставину, що не є правонаступником шахт «Комунар» та «Гігант» ВО Кривбасруда», враховуючи наступне.

Як зазначалося вище, позивач тривалий час працював у шкідливих умовах праці на шахтах «Комунар» та «Гігант» ВО «Кривбасруда».

Наказом виробничого об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», № 120 від 06 жовтня 1997 року з 07 жовтня 1997 року ліквідовано шахту «Гігант» як структурну одиницю об`єднання та утворено шахтоуправління «Родина», у склад якого на правах структурного підрозділу увійшла шахта «Гігант».

Отже, з вищенаведеного вбачається, що шахта «Гігант» не була виділена зі складу ДВО «Кривбасруда» у нову юридичну особу, а була ліквідована.

Наказом ДВО «Кривбасруда» від 20 січня 1998 року № 12 із структури ДВО «Кривбасруда» виділено нові структурні одиниці - шахти «Першотравнева-Дренажна» та «Гігант-Дренажна».

Суд зауважує, що даних стосовно правонаступництва новими структурними одиницями, які виділені зі складу ДВО «Кривбасруда», раніше ліквідованих структурних одиниць - шахти «Гігант» наказ, як і діюче на той час законодавство, не містять.

Відповідно до постанови КМУ від 02 березня 1998 року № 258 «Про спеціальний режим реструктуризації гірничо-рудних підприємств Кривбасу, гірничо-хімічних підприємств Яворівського і Роздольського «Сірка» та Стебницького «Полімінерал» Львівської області», п. 1 наказу Міністерства промислової політики України від 29.07.1998 року № 263 Державне виробниче об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» було перейменовано у Державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат»

Згідно п. 2 наказу Міністерства промислової політики України від 29.07.1998 року № 263 правонаступником перейменованого Державного виробничого об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» було призначене Державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат». Згідно з п. п. 1, 5 наказу Міністерства промислової політики України від 29 липня 1998 року № 263 управління «Кривбазгідрозахист» є правонаступником створених структурних одиниць - шахти «Першотравнева-Дренажна» та шахти «Гігант-Дренажна».

Відповідно до п. 1 наказу Міністерства промислової політики України «Про реорганізацію Криворізького державного залізорудного комбінату» від 12.07.1999 року № 248 та п. 1 наказу Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром» від 31.12.1999 року № 347 Державне підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» шляхом реорганізації було перетворено у Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром»

Згідно п. 3 наказу Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром» від 31.12.1999 року № 347 Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» є правонаступником реорганізованого Державного підприємства «Криворізький державний залізорудний комбінат».

Відповідно до спільного наказу Державного комітету промислової політики України та Фонду державного майна України від 19.02.2001 року № 66/245 «Про реорганізацію Дочірнього підприємства «Криворізький державний залізорудний комбінат» та п. 1 наказу Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром» від 30.07.2001 року № 290 Дочірнє підприємство «Криворізький державний залізорудний комбінат» Державної акцiонерної компанiї «Укррудпром» шляхом реорганізації було перетворено у Відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком», що фактично не оспорюється відповідачем.

Отже, правонаступником усіх прав та обов`язків Державного виробничого об`єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», у структурній одиниці якого - на шахті працював позивач, є АТ «Кривбасзалізрудком».

При цьому, усі структурні одиниці ДВО «Кривбасруда», в тому числі й шахти не були самостійними юридичними особами, тобто були створені як структурні одиниці без права юридичної особи, оскільки питання про їх відокремлення зі складу юридичної особи із визначенням правонаступників в передбаченому законодавством порядку, жодного разу не ставилось й відповідно не вирішувалось.

Таким чином, вказані структурні одиниці діяли виключно на підставі статуту підприємства, від його імені та були лише його виробничо-господарськими суб`єктами, тоді як права та обов`язки належали самому підприємству, а не його структурним одиницям, що передбачено діючими на той час ч.ч.1, 2 ст. 37, ч.1 ст. 466 ЦК УРСР, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 19 Закону України «Про господарські товариства» від 19 вересня 1991 року N 1576-XII, ч.ч. 1, 7 ст. 34 Закону України «Про підприємства в Україні» від 27 березня 1991 року N 887-XII, п.2.1 Положення про порядок поділу підприємств і об`єднань та відокремлення від них структурних підрозділів і одиниць, яке затверджене наказом Міністерства економіки України, Міністерством статистики України, Антимонопольного комітету України від 20 квітня 1994 року № 43/79/5 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 07 липня 1994 року за №153/362, якими було врегульовано порядок реорганізації підприємств (шляхом злиття, приєднання, поділу виділення), та визначення їх правонаступників у разі проведення такої реорганізації.

Отже, у зв`язку з тим, що шахти, як структурна одиниця не були виділена зі складу ДВО «Кривбасруда» у нову юридичну особу, а була ліквідована, то у даному випадку юридична особа АТ «Кривбасзалізрудком», як правонаступник ДВО «Кривбасруда», повинно нести цивільно правову відповідальність за зобов`язаннями ДВО «Кривбасруда».

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Таким чином, ч.1 ст.1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (ч. 2 ст. 1168 ЦК України).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Дослідженими актом розслідування хронічного професійного захворювання від 17 травня 2007 року, Довідкою про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом, серія НОМЕР_1 , виданою Комунальним закладом «Клінічний центр медико - соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» Обласна МСЕК №2 (м.Кривий Ріг) від 06 травня 2022 року, встановлено що професійне захворювання виникло, в тому числі з вини підприємства - АТ «Криворізький залізорудний комбінат», що потягло за собою в подальшому смерть ОСОБА_3 .

Право члена сім`ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю особи, спричиненню професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв`язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім`ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент.

Згідно ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Частиною третьою ст.13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

У зв`язку зі смертю діда позивача, причиною якої є недотриманням відповідачем вимог чинного законодавства у сфері безпеки праці, позивачу спричинено моральну шкоду, пов`язану із втратою рідної людини, люблячого діда, опори та моральної підтримки, що призвело до душевних страждань, порушення нормальних життєвих зв`язків.

Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди з АТ «Криворізький залізорудний комбінат» є обґрунтованими, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні Нечипорук та Йонкало проти України № 42310/04 від 21.04.2011 року, роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

В даному випадку, суд враховує що внаслідок смерті діда, з яким позивач проживав однією сім`єю, позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку зі смертю рідної людини, що призводить до порушення його звичайного способу життя та вимагає від нього додаткових зусиль для його організації.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (справа «Станков проти Болгарії», № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).

Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, характер та обсяг душевних страждань, в зв`язку зі смертю близької людини, враховує той факт, що дійсно позивач є онуком померлого; наслідки викликані заподіяною шкодою - смертю найбільш близької людини; перенесені та діючі у теперішній час душевні страждання та переживання; тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані смертю діда, з яким позивач проживав однією родиною, час, що пройшов з моменту смерті близької людини та до моменту звернення до суду, вважає за можливе стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю діда, грошові кошти в сумі 350000 гривень.

Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу, а тому підстав до стягнення з відповідача таких судових витрат не має.

Позивача згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 3500 гривень 00 копійок.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89,133, 141, 258-259, 263-265,279, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю діда, померлого від виконання трудових обов`язків, задовольнити частково.

Стягнути з акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , моральну шкоду в розмірі 350000 гривень (триста п`ятдесят тисяч гривень) 00 копійок без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнути з акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави України судовий збір в розмірі 3500 гривень (три тисячі п`ятсот гривень) 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Законний представник неповнолітнього позивача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», місце знаходження юридичної особи: 50037, м. Кривий Ріг, вулиця Симбірцева, 1а, код ЄРДПОУ 00191307.

Повне рішення складено 20 липня 2022 року.

Суддя: Р. В. Дехта