Справа № 465/4953/17 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/811/3798/20 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Матяш С.І.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_1

ОСОБА_2 , представника позивача

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном,

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні належним йому на праві приватної власності приміщенням комори у підвалі, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання звільнити це приміщення.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що на підставі договору дарування від 15.07.2014 року він є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 23,4 кв.м, житловою площею 15 кв.м, до якої належить приміщення комори в підвалі площею 6,0 кв.м, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №24281242 від 15.07.2014 року, однак, належне йому приміщення в підвалі самовільно зайняв відповідач, змінивши дверні замки, чим перешкоджає йому (позивачу) у користуванні власним нерухомим майном.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_5 усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні належним йому на праві приватної власності приміщенням комори в підвалі розміром 6,0 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом звільнення даного приміщення.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 640 грн.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , яка не брала участі у справі, однак, вважає, що оскаржуваним рішенням суд вирішив питання про її права та законні інтереси, як власника нежитлового приміщення 2-1 по 2-6 та підвалу, площею 8,2 кв.м., в будинку АДРЕСА_3 .

Апелянт зазначає, що відповідач ОСОБА_5 є її чоловіком, однак, до підвальних приміщень в будинку він не має жодного відношення, оскільки вказане нерухоме майно є її особистою власністю, а тому позовні вимоги звернуті до неналежного відповідача.

Просила рішення суду скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні вказаного позову відмовити.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 16 березня 2020 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 закрито.

Постановою Верховного Суду від 09 грудня 2020 року ухвалу Львівського апеляційного суду від 16 березня 2020 року скасовано, справу направлено до апеляційного суду для продовження розгляду.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_5 повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому процесуальним законом порядку, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи проведено у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника апелянта в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 23,4 кв.м., до якої належить комора в підвалі площею 6,0 кв.м, на підставі договору дарування квартири від 15.07.2014 року, посвідченого державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №24281242 від 15.07.2014 року (а.с.8 т.1).

Належність комори в підвалі площею 6,0 кв.м. до квартири АДРЕСА_2 підтверджується також правовстановлюючими документами попереднього власника квартири ОСОБА_6 , якій квартира належала на підставі договору довічного утримання, укладеного з ОСОБА_7 та посвідченого державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори 08.12.1995 року (а.с.9 т.1).

В матеріалах інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_4 наявне свідоцтво про право власності на житло від 07.07.1993 року, видане ОСОБА_7 первинному власнику квартири, в якому також вказано про належність до квартири комори в підвалі 6,0 кв.м.

Згідно з висновком експертного дослідження №53/17 від 27.11.2017 року, складеним судовим експертом Бочуляком Р.П. на замовлення позивача (а.с.36-38 т.1), існують наявні перешкоди в користуванні частиною підвального приміщення під номером ІV, площею 6,0 кв.м., що належить до квартири АДРЕСА_2 , а саме: через відсутність доступу до підвального приміщення через наявну перегородку; через проведене перепланування приміщення під номером ІV; через влаштування входу в заклад громадського харчування через приміщення підвалу під номером ІV.

З дослідницької частини висновку встановлено, що первинно, згідно планів підвалу та першого поверху будинку, станом на 31.03.1976 року, приміщення в підвалі під номером ІV мало площу 13,3 кв.м., в якому на стані головного фасаду знаходився віконний проріз, в який встановлений віконний блок. Зверху над цим приміщенням знаходилось приміщення під номером 2-4, в якому знаходився віконний проріз із встановленим віконним балконом.

Згідно технічного паспорта, виготовленого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації, станом на 1993 рік, на копії плану підвалу вказано, що приміщення у підвалі під номером ІV, площею 13,3 кв.м., розділено на три зони, перша коридор, друга відноситься до квартири АДРЕСА_4 , третя до квартири, номер якої не читається. В даному приміщенні знаходиться віконний проріз, в якому встановлено віконний блок (а.с.101 т.1).

Наведене підтверджується поверховими планами на будинок, копії яких містяться в матеріалах справи.

Отже, на підставі поверхових планів підвалу будинку встановлено, що належна позивачу комора в підвалі завжди знаходилась на площі приміщення підвалу під номером ІV, площею 13,3 кв.м., умовно поділеному на три частини (а.с.11, 42, 43 т.1).

В подальшому, згідно біжучих змін, станом на 23.02.2017 року (а.с.48 т.1), у вказаному підвальному приміщенні під номером ІV проведено перепланування на два приміщення: під номером ІV-1 площею 2,7 кв.м. та приміщення під номером ІV площею 5,3 кв.м.

На першому поверсі будинку над цим підвальними приміщеннями знаходяться приміщення під номером 2-1 площею 10,1 кв.м., приміщення під номером 2-5 площею 4,5 кв.м., у якому на місці віконного прорізу влаштовано дверний проріз, який заповнено (встановлено) дверним блоком, виконано сходи для входу (виходу) в приміщення з вулиці.

Також, із наданих апелянтом документів витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.66 т.1) встановлено, що апелянт ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення 2-1 по 2-6, загальною площею 35,1 кв.м., та підвалу 8,2 кв.м. на підставі договору дарування від 13.05.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Герилів М.Р.

Згідно з розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради №546 від 03.06.2008 року (а.с.67 т.1), розглянувши заяву ОСОБА_8 власника квартири АДРЕСА_5 , враховуючи наказ департаменту житлового господарства та інфраструктури від 14.01.2008 року №2 «Про виключення з житлового фонду житлових приміщень та переведення їх у нежитлові і надання дозволу громадянам на використання власних квартир як нежитлових», дозволено ОСОБА_8 здійснити реконструкцію квартири АДРЕСА_5 для об`єкта харчування, з влаштуванням окремого входу на місці вікна, згідно з проектними пропозиціями. Загальна площа об`єкта 35,60 кв.м., комора в підвалі 8,20 кв.м.

Гр. ОСОБА_8 стала власником квартири АДРЕСА_5 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23.10.2006 року, укладеного з ОСОБА_9 та посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. (а.с.71 т.1). В цьому договорі також вказано про належність до квартири комори в підвалі площею 8,2 кв.м.

З матеріалів інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_5 встановлено, що у правовстановлюючих документах на цю квартиру всіх її попередніх власників, а саме: ОСОБА_10 (свідоцтво про право власності на квартиру від 23.03.1995 року та витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.01.2006 року); ОСОБА_9 (свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т.М., та витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.10.2006 року) вказано про належність до квартири комори в підвалі площею 8,2 кв.м.

Таким чином, правовстановлюючими документами на квартиру АДРЕСА_6 , яка в подальшому була переведена в нежитлове приміщення та реконструйована, підтверджується належність до квартири (нежитлового приміщення) комори в підвалі площею 8,2 кв.м.

Згідно з інформацією ЛКП «Затишне», у період з жовтня 2011 року до липня 2018 року інвентаризація підвальних приміщень в будинку не проводилась (а.с.100 т.1).

Згідно технічного паспорту на нежитлові приміщення, виготовленого на ім`я ОСОБА_1 , у ньому позначене приміщення під номером ІV, в якому, як вказувалось вище, проведено перепланування на два приміщення: під номером ІV-1 площею 2,7 кв.м. та приміщення під номером ІV площею 5,3 кв.м. (а.с.69 т.1).

Таким чином, наведеними вище письмовими доказами підтверджено, що власником нежитлових приміщень 2-1 по 2-6, загальною площею 35,1 кв.м. (до реконструкції квартира АДРЕСА_6 ) та підвалу 8,2 кв.м. є апелянт ОСОБА_1 , саме у її технічному паспорті вказано підвальне приміщення під номером ІV, в якому проведено перепланування на два приміщення: під номером ІV-1 площею 2,7 кв.м. та приміщення під номером ІV площею 5,3 кв.м., на усунення перешкод у користуванні яким ставить вимогу позивач ОСОБА_3 , а тому відповідач ОСОБА_5 не може бути належним відповідачем за позовом ОСОБА_3 , відтак, на цій підставі у задоволенні вказаного позову необхідно відмовити.

Суд першої інстанції не в повній мірі встановив усі фактичні обставини справи, ухваливши оскаржуване рішення, яким вирішив питання про права та інтереси апелянта ОСОБА_1 , яка не була залучена до участі у справі, чим допустив порушення норм процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , пред`явлених до ОСОБА_5 .

Відповідно до статті 141 ЦПК України, понесені апелянтом судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 960 грн. підлягають стягненню з позивача у її користь.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні коморою в підвалі, площею 6,0 кв.м., належною до квартири АДРЕСА_2 , шляхом звільнення цього приміщення, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 960 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 01 липня 2022 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич