Справа № 132/709/20
УХВАЛА

іменем України

"06" липня 2022 р. місто КАЛИНІВКА

Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді СЄЛІНА Є.В., при секретарі судового засідання ГОРДІЄНКО А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області матеріали цивільної справи №132/709/20 за позовом керівника Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області до Калинівської міської ради Вінницької області, Бережанської сільської ради Калинівського району Вінницької області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Відділ освіти Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди та зобов`язання повернути приміщення комунальної власності,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Калинівського районного суду Вінницької області на розгляді перебуває цивільна справа №132/709/20 за позовом керівника Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області до Калинівської міської ради Вінницької області, Бережанської сільської ради Калинівського району Вінницької області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Відділ освіти Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди та зобов`язання повернути приміщення комунальної власності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є укладення господарського договору та інших угод.

Виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (частина 2 статті 11 ЦК України).

Згідно зі статтею 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Стаття 627 ЦК України встановлює, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частинами 1, 5 статті 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності, законом може бути встановлено перелік державних та комунальних підприємств, цілісні майнові комплекси яких не можуть бути об`єктом оренди.

Частиною 2 статті 18 Закону України «Про освіту» визначено, що заклади освіти, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного закладу освіти.

Система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти (стаття 28 Закону України «Про освіту»).

Структура освіти включає, зокрема, дошкільну освіту, загальну середню освіту (стаття 29 Закону України «Про освіту»).

Фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Додатковими джерелами фінансування є, зокрема, доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання (частини перша та четверта статті 61 Закону України «Про освіту»).

Матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством (частина 1 статті 63 Закону України «Про освіту»).

Згідно з частиною 4 статті 61 Закону України «Про освіту», майно навчальних закладів може використовуватись як додаткове джерело фінансування цих закладів шляхом отримання доходів від надання в оренду приміщень.

У підпункті 2 пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 року № 796 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності» вказано, що навчальні заклади мають право надавати інші послуги, зокрема, надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Крім того, пунктом 3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України від 14.08.2001 року № 63, передбачено, що здача в оренду території, будівель, приміщень, обладнання підприємствам, установам, організаціям іншим юридичним та фізичним особам для використання, що не пов`язано з навчально-виховним процесом, не дозволяється.

Частиною 3 статті 16 Закону України «Про дошкільну освіту», встановлено, що вивільнені приміщення ліквідованих державних та комунальних закладів дошкільної освіти використовуються виключно для роботи з дітьми. Майно, яке є державною або комунальною власністю (земельні ділянки, будівлі, споруди, обладнання тощо), придбання чи відокремлення якого призначене для здобуття дітьми дошкільної освіти, використовується виключно для роботи з дітьми.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України «Про дошкільну освіту» та пункту 54 Положення про заклад дошкільної освіти, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12.03.2003 року № 305, матеріально-технічна база закладу дошкільної освіти включає будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, інвентар, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інше.

Згідно пункту 51 Положення про заклад дошкільної освіти, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12.03.2003 року № 305, об`єкти та майно державних і комунальних закладів дошкільної освіти не підлягають приватизації чи використанню не за освітнім призначенням, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення органом управління можливості користування державним нерухомим майном відповідно до законодавства.

Отже, виходячи зі змісту вищенаведених правових положень, в якості додаткових джерел фінансування навчальних закладів законом передбачається можливість залучати, у тому числі доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання. Проте надання в оренду таких приміщень, споруд, обладнання, що тимчасово не задіяні, дозволяється лише для їх використання, пов`язаного з навчально-виховним процесом відповідного навчального закладу, за умови, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, рішенням 33-ої сесії 6-го скликання Комунарівської сільської ради Калинівського району Вінницької області «Про надання в оренду комунального майна та визначення розміру орендної плати за приміщення» № 386 від 23.04.2014 року, надано в оренду ОСОБА_1 будівлю, бувшого дошкільного навчального закладу, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , для розміщення кафе (бенкетного закладу), строком на 1 рік.

На підставі цього рішення № 386 від 23.04.2014 року, 01.08.2014 року між Комунарівською сільською радою Калинівського району Вінницької області (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено Договір оренди майна спільної власності територіальної громади б/н, згідно якого останньому передано у тимчасове платне користування нежитлове приміщення, а саме приміщення колишнього дошкільного навчального закладу, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке визначено використовувати для розміщення кафе (банкетний зал). У п.п.10.1, 10.2 розділу Х «Спори» цього Договору передбачено, що сторони повинні розв`язувати всі непорозуміння, що виникають щодо чи у зв`язку з цим Договором, шляхом переговорів. У випадку, якщо Сторони не можуть розв`язати спори шляхом переговорів, вони передають їх на розгляд господарського суду згідно із встановленою підсудністю.

Рішенням 42-ої сесії 6-го скликання Комунарівської сільської ради Калинівського району Вінницької області «Про поновлення строку дії договору оренди комунального майна та встановлення орендної плати» № 490 від 06.07.2015 року, продовжено строк дії договору оренди ОСОБА_1 на будівлю, бувшого дошкільного навчального закладу, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , для розміщення кафе (бенкетного закладу), строком на 2 роки 10 місяців.

На підставі цього рішення № 490 від 06.07.2015 року, 01.08.2015 року між Комунарівською сільською радою Калинівського району Вінницької області (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено Договір оренди майна спільної власності територіальної громади б/н, згідно якого останньому передано у тимчасове платне користування нежитлове приміщення, а саме приміщення колишнього дошкільного навчального закладу, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке визначено використовувати для розміщення кафе (банкетний зал). У п.п.10.1, 10.2 розділу Х «Спори» цього Договору передбачено, що сторони повинні розв`язувати всі непорозуміння, що виникають щодо чи у зв`язку з цим Договором, шляхом переговорів. У випадку, якщо Сторони не можуть розв`язати спори шляхом переговорів, вони передають їх на розгляд господарського суду згідно із встановленою підсудністю.

Рішенням 23-ої сесії 7-го скликання Бережанської сільської ради Калинівського району Вінницької області «Про поновлення строку дії договору оренди комунального майна та встановлення орендної плати» № 247 від 16.05.2018 року, продовжено строк дії договору оренди ОСОБА_1 на будівлю, бувшого дошкільного навчального закладу, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , для розміщення кафе (бенкетного закладу), строком на 1 рік.

На підставі цього рішення № 247 від 16.05.2018 року, 01.06.2018 року між Бережанською сільською радою Калинівського району Вінницької області (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено Договір оренди майна спільної власності територіальної громади № 6, згідно якого останньому передано у тимчасове платне користування нежитлове приміщення, а саме приміщення колишнього дошкільного навчального закладу, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке визначено використовувати для розміщення кафе (банкетний зал). У п.п.10.1, 10.2 розділу Х «Спори» цього Договору передбачено, що сторони повинні розв`язувати всі непорозуміння, що виникають щодо чи у зв`язку з цим Договором, шляхом переговорів. У випадку, якщо Сторони не можуть розв`язати спори шляхом переговорів, вони передають їх на розгляд господарського суду згідно із встановленою підсудністю.

Рішенням 34-ої сесії 7-го скликання Бережанської сільської ради Калинівського району Вінницької області «Про поновлення строку дії договору оренди комунального майна та встановлення орендної плати» № 352 від 20.05.2019 року, продовжено строк дії договору оренди ОСОБА_1 на будівлю, бувшого дошкільного навчального закладу, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , для розміщення кафе (бенкетного закладу), строком на 1 рік.

На підставі цього рішення № 352 від 20.05.2019 року, 31.05.2019 року між Бережанською сільською радою Калинівського району Вінницької області (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено Додаткову угоду № 7 до Договору оренди майна спільної власності територіальної громади № 6 від 01.06.2018 року, згідно якої останньому передано у тимчасове платне користування нежитлове приміщення, а саме приміщення колишнього дошкільного навчального закладу, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке визначено використовувати для розміщення кафе (банкетний зал). У п.п.10.1, 10.2 розділу Х «Спори» цієї Додаткової угоди передбачено, що сторони повинні розв`язувати всі непорозуміння, що виникають щодо чи у зв`язку з цим Договором, шляхом переговорів. У випадку, якщо Сторони не можуть розв`язати спори шляхом переговорів, вони передають їх на розгляд господарського суду згідно із встановленою підсудністю.

Рішенням 8-ої сесії 8-го скликання Калинівської міської ради Вінницької області «Про заміну сторони в Договорі оренди майна спільної власності територіальної громади від 01.06.2018 року № 6» № 1486 від 18.06.2021 року, замінено сторону орендодавця з Бережанської сільської ради на Калинівську міську раду в Договорі оренди майна спільної власності територіальної громади від 01.06.2018 року (зі змінами), укладеного між Бережанською сільською радою та ОСОБА_1 шляхом укладення додаткової угоди. Продовжити строк дії договору оренди майна спільної власності територіальної громади, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до 01.06.2022 року.

На підставі цього рішення № 1486 від 18.06.2021 року, 21.06.2021 року між Калинівською міською радою Вінницької області (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено Угоду про внесення змін до Договору оренди майна спільної власності територіальної громади від 01.06.2018 року, згідно якої замінено сторону орендодавця в Договорі оренди майна спільної власності територіальної громади від 01.06.2018 року (зі змінами) з Бережанської сільської ради на Калинівську міську раду. Продовжено строк дії договору оренди майна спільної власності територіальної громади, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до 01.06.2022 року.

Посилаючись на пряму заборону використовувати приміщення дошкільних навчальних закладів для інших цілей, виносячи оскаржуване рішення «Про поновлення строку дії договору оренди комунального майна та встановлення орендної плати» № 352 від 20.05.2019 року, та укладаючи із ОСОБА_1 договір оренди майна спільної власності територіальної громади № 6 від 01.06.2018 року та додаткову угоду № 7 від 31.05.2019 року до договору оренди майна спільної власності територіальної громади № 6 від 01.06.2018 року, Бережанська сільська рада Калинівського району Вінницької області порушила вимоги законодавства про освіту, у зв`язку із чим керівник Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області звернувся до суду із вказаним позовом.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.

За статтею 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до приписів частини 1 статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 24 ЦК України, людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У статтях 25, 26 цього ж Кодексу передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Згідно із частиною 2 статті 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус ФОП сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Відповідно до частини другої статті 50 ЦК України, фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання чи ні, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Суд встановив, що згідно загальнодоступної інформація, яка міститься в мережі Інтернеті, щодо відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 у період часу з 06.10.2014 року по 22.03.2017 року був зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця за напрямком виду діяльності: діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; постачання інших готових страв, а з 12.12.2016 року по 18.01.2022 року був засновником та керівником Фермерського господарства «Україна Т».

Крім того, предметом спору є будівля дошкільного навчального закладу, що надавалась в оренду та використовувалася ОСОБА_1 для розміщення в ній кафе (банкетного залу), тобто для здійснення ним комерційної діяльності з надання послуг харчування (п.п.1.1.4, 1.1.5 п.1.1 розділу І, п.п.6.1.1, 6.1.3 п.6.1 розділу VI Договору оренди майна спільної власності територіальної громади № 6 від 01.06.2018 року), і, як зазначалось вище, у п.10.2 розділу Х Договору оренди майна спільної власності територіальної громади № 6 від 01.06.2018 року, сторони домовились, що вони повинні розв`язувати всі непорозуміння, що виникають щодо чи у зв`язку з цим Договором, шляхом переговорів. У випадку, якщо Сторони не можуть розв`язати спори шляхом переговорів, вони передають їх на розгляд господарського суду згідно із встановленою підсудністю.

Отже, як встановлено судом, договір оренди будівлі дошкільного навчального закладу укладено для ведення підприємницької діяльності. Тобто між сторонами цього договору існували правовідносини, які притаманні господарській діяльності.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що спір у даній справі за характером правовідносин підлягає вирішенню в господарських судах.

Така правова позиція відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 03.04.2019 року у справі № 924/1220/17 (провадження № 12-26гс19), та постановах Верховного Суду від 06.11.2018 року у справі № 914/2298/17 (провадження № 12-177гс18) та від 27.11.2018 року у справі № 905/2260/17 (провадження №12-173гс18).

Відповідно до частини 2 статті 416 ЦПК України та частини 1 статті 417 ЦПК України, висновок Великої Палати Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися норма матеріального права, є обов`язковими для застосування судами.

Позиція заявника про те, що цей спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства на тій підставі, що оспорюваний договір оренди № 6 від 01.06.2018 року та Додаткова угода № 7 від 31.05.2019 до нього, укладено Бережанською сільською радою Калинівського району Вінницької області з ОСОБА_1 , як фізичною особою, не спростовують висновку суду про необхідність вирішення цього спору господарським судом з підстав, зазначених вище.

Суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини 1 статті 255 ЦПК України).

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги (частина 2 статті 377 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що означений спір слід розглядати за правилами господарського судочинства.

Відповідно до вимог пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Згідно частини 2 статті 7 Закону України «Про судовий збір», у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

За частиною 5 статті 7 Закону України «Про судовий збір», повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Отже, підставою для повернення сплаченої суми судового збору є клопотання особи, яка його справила.

За відсутності такого клопотання, суд позбавлений можливість вирішити це питання в передбаченому законом порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.255, 258-260, 268, 272-273, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом керівника Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області до Калинівської міської ради Вінницької області, Бережанської сільської ради Калинівського району Вінницької області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Відділ освіти Калинівської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди та зобов`язання повернути приміщення комунальної власності - закрити.

Роз`яснити заявнику, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду. Також роз`яснити право на звернення до суду із клопотанням про повернення сплаченої суми судового збору.

Копію цієї ухвали невідкладно надіслати сторонам судового провадження для відома.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя

.