Справа № 347/558/22
Провадження № 2/347/333/22
У Х В А Л А

Іменем України

20 липня 2022 року м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю.С.,

за участю:

секретаря с/з Рибчук Х.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Косів заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Розтоківського ліцею Кутської селищної ради Івано-Франківської області про визнання наказів про накладення дисциплінарних стягнень незаконними, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Косівського районного суду на стадії підготовчого судового засідання перебуває наведена цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Розтоківського ліцею Кутської селищної ради Івано-Франківської області про визнання наказів про накладення дисциплінарних стягнень незаконними.

В підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до 20.07.2022 року у зв`язку з витребуванням доказів.

18.07.2022 року ОСОБА_1 подала до суду письмову позовну заяву в порядку ст. 49 ЦПК України, у змісті якої зазначила, що за час перебування цивільної справи в суді, відповідач видав ще один наказ про оголошення їй чергової догани. ОСОБА_1 вважає, що обидва накази є одним і тим же предметом, а саме накладення на неї дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни, а відтак позивач в порядку ст.49 ЦПК України вправі їх збільшити.

ОСОБА_1 стверджує, що ухвалою суду від 04.07.2022 року її заяву про зміну позовних вимог повернуто та не прийнято до розгляду з підстав не виконання вимог ч.5 ст.49 ЦПК України (не направлення копії заяви стороні відповідача). Такі дії суду, ОСОБА_1 вважає проявом надмірного формалізму, обмеженням права на доступ до суду, тлумачення закону судом на свою користь. ОСОБА_1 визнає факт невиконання вимог ч.5 ст. 49 ЦПК України, однак вважає, що суд міг вручити копію такої заяви відповідачу в судовому засіданні, натомість суд протягом п`ятнадцяти днів не вирішував заявлену позовну вимогу. ОСОБА_1 ствердила, що суд демонстративно вийшов до нарадчої кімнати для вирішення заявленої позовної заяви. Також позивач стверджує, що якби суд діяв виключно в межах цивільно-процесуального закону, то ОСОБА_1 могла б усунути допущені нею помилки при подачі такої заяви до судового засідання, адже зміна позовних вимог обмежена строком.

У своїй позовній заяві від 18.07.2022 року ОСОБА_1 висловлює думку що суду дозволено усе, так як він наділений власними повноваженнями, а стороні виключно буква закону, так як позивач змушена долати довгий та тернистий шлях доказування помилки суду та бeзвідповідальності за такі помилки. ОСОБА_1 стверджує, що головуюча у справі суддя не слухає сторін у справі, а нав`язує їм своє бачення і позицію тільки з тих міркувань, що діє від імені держави, грубо порушуючи принципи змагальності.

З цих підстав, подану 18.07.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 просила прийняти до провадження та задовольнити. Змінити позовні вимоги в сторону збільшення, скасувавши як незаконний наказ №6-т від 03.06.2022 року щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді докаги, та відреагувати окремою ухвалою на порушення допущені дирекцією Розтоківського ліцею трудового законодавства.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та її представник вимоги позовної заяви підтримали. Зокрема представник ОСОБА_2 висловив доводи аналогічні азначені в позовній заяві від 18.07.2022 року. Також додатково ствердив, що вимоги ст.49 ЦПК України ули виправлені та копія позовної заяви направлена поштовим зв`язком стороні відповідача, що підтверджується фіскальним чеком, доданим до матеріалів справи.

Оскільки з об`єктивних причин представник відповідача ОСОБА_3 не встигла отримати копію позовної заяви, судом було поставлено на обговорення питання про можливість прийняття позовної заяви в підготовчому судовому засіданні.

Представник відповідача ОСОБА_3 , якій в судовому засіданні була вручена копія вказаної позовної заяви, не заперечила щодо вирішення питання про прийняття вказаної позовної заяви в підготовчому засіданні 20.07.2022 року. При цьому по суті вирішення питання, покладалась на розсуд суду.

Перевіривши подану заяву в порядку ст. 49 ЦПК України про збільшення позовних вимог, суд доходить наступного висновку.

Суд, вивчивши заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог та додатки до неї, вислухавши пояснення учасників підготовчого провадження, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; 4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; 5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; 6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

За змістом ст. 49 ЦПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду розглянув справу №922/404/19 та зазначив, що під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві.

Так, ВС вказав, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

У даному випадку позовні вимоги у доповненій його частині жодним чином не пов`язані ані з предметом, ані з підставами позову в первісній редакції. При цьому заява позивача про збільшення позовних вимог є фактично поданням окремого позову з іншим предметом та підставами позову, що виключає можливість розгляду поданої позивачем заяви в якості збільшення розміру заявлених позовних вимог.

Поряд із цим, зміна предмета позову означає зміну матеріальної/нематеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду розглянув справу № 910/18389/20 та зазначив, що заміна позовних вимог іншими вимогами та/або доповнення позовних вимог новими вимогами, зокрема і у разі, якщо позовні вимоги є вимогами немайнового характеру, відбувається саме шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

На переконання суду, заява позивача ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог містить у собі прохання про розгляд судом нових позовних вимог та фактично є іншим позовом, адже у даному випадку змінюється і предмет позову шляхом доповнення новими позовними вимогами.

Нормами цивільного процесуального закону передбачено, що одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

За змістом ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Таким чином, позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

При цьому, як зазначалося вище, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Суд повторно зауважує, що цивільна справа за позовом ОСОБА_1 перебуває в провадженні Косівського районного суду з 29.03.2022 року, предметом позову є вимоги про визнання незаконним та скасування двох наказів: про звільнення ОСОБА_1 від виконання обов`язків класного керівника, та про оголошення догани. Підставами видання вказаних наказів за твердженням ОСОБА_1 в позовній заяві є скарги учнів про вчинення ОСОБА_1 булінгу

Предметом позовної заяви від 20. 06.2022 року та 18.07.2022 року, є наказ №6-т від 03.06.2022 року про оголошення догани. Підставою для оголошення догани стали 3 акти, два протоколи відвідування уроків і наказ від 16.05.2022 року №52, яким було створено моніторингову групу для проведення внутрішньо-моніторингових досліджень діяльності її як вчителя. Однак фактично відвідування уроків відбувалося з 09.05.2022 року.

Отже зі змісту поданої заяви про збільшення позовних вимог вбачається, наказ про оголошення догани був винесений 03.06.2022 року. Підставою для якого за словами ОСОБА_1 стали нібито порушення проведення нею уроків історії в Розтоківському ліцеї Кутської селищної ради.

Суд повторно наголошує, що збільшено чи зменшено може бути лише вимоги майнового характеру

Як роз`яснив Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду при розгляді справи № 905/105/20 майновий позов (позовна вимога майнового характеру) Ї це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що підлягає грошовій оцінці. Будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання. До позовних заяв немайнового характеру належать вимоги, які не підлягають вартісній оцінці.

Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що не піддається грошовій оцінці.

Суд зауважує, що в даному випадку ОСОБА_1 заявлено вимоги немайнового характеру. В первісній позовній заяві заявлено вимоги про скасування наказів про оголошення догани та звільнення від обов`язків класного керівника, з підстав скарги учнів 9-А класу внаслідок вчинення ОСОБА_1 булінгу.

А вимогами позовної заяви від 18.07.2022 року є скасування наказу про оголошення догани, з підстав порушення проведення нею уроків історії в Розтоківському ліцеї Кутської селищної ради.

Суд вкотре звертає увагу, що підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Отже і предмет (різні накази про оголошення догани та звільнення від обов`язків класного керівника), а також і підстави (вчинення булінгу та порушення проведення нею уроків історії в Розтоківському ліцеї Кутської селищної ради) є відмінними.

ОСОБА_1 та її представник помилково вважають, що кількісними вимогами є кількість наказів які оскаржуються, а також те, що предметом є накладення дисциплінарного стягнення, як про це дослівно зазначено в третьому реченні другого абзацу позовної заяви від 18.07.2022 року.

Накладення дисциплінарного стягнення є процесуального дією, в той час як предметом є самі накази, які по своїй суті є відмінними один від одного. Суд також зауважує, що підстави (обставини, якими позивач обгрунтовує вимоги видання вказаних наказів) також є відмінними.

Що стосується решти зауважень ОСОБА_1 , то такі не переконання суду не витримують жодної критики.

Так, ОСОБА_1 стверджує, що суд проявляє надмірний формалізм, проте суд заважує, що ч.5 ст. 49 ЦПК України, чітко встановлено вимоги направлення копії заяви іншим учасникам судового провадження. Нормою ч.5 ст.49 ЦПК України передбачено наслідки такої відмови. Суд звертає увагу, що дотримання вимог процесуального закону не є проявом надмірного формалізму, інакше б законодавець не визначав наслідків невиконання вимог ЦПК.

ОСОБА_1 в своїй заяві стверджує, що суд ухвалив рішення стосовно позовної заяви від 20.06.2022 року лише через п`ятнадцять днів. Однак суд зауважує, що цивільна справа за позовом ОСОБА_1 перебуває на стадії підготовчого судового засідання, під час якого вирішувався ряд клопотань заявлених саме позивачем, та було оголошено перерву до 04.07.2022 року. Суд звертає увагу ОСОБА_1 та її представника, що в час коли судом оголошено перерву, суд не вправі вирішувати заявлені клопотання одноособово. Крім того, суд звертає увагу, що ч.5 ст. 49 ЦПК України передбачено у разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає урішенні суду. У нормі вказаної статті передбачено повернення заяви саме судом, а не суддею одноособово, про, що має бути зазначено в рішенні. Що і було зроблено судом під час підготовчого засідання, винесено судове рішення: у формі ухвали.

Безпідставними є зауваження ОСОБА_1 про те, що головуюча у справі суддя грубо порушує принцип змагальності, та нав`язує своє бачення. Так, якраз забезпечуючи принцип змагальності, судом було розглянуто заяву від 20.06.2022 року, так і заяву від 18.07.2022 року саме в підготовчому судовому засіданні. Суд заслуховував і думку позивача, і з`ясовував думку відповідача. Вказані обставини підтверджуються журналом та звукозаписом судового засідання від 20.06.2022 року та 18.07.2022 року.

Що стосується припущень ОСОБА_1 про надмірний формалізм суду, та проте, що було б, якби суд діяв виключно в межах цивільно-процесуального закону, то ОСОБА_1 та ї представник суперечать самі собі. Оскільки суд якраз і діє виключно в межах цивільно-процесуального закону. Водночас ОСОБА_1 визнаючи факт допущення нею помилки, а саме не направлення копії відповідачу, в той же час стверджує, що вона змушена долати тернистий шлях доказування помилки саме суду. Однак суд зауважує, що саме ОСОБА_1 не дотримала вимог цивільно-процесуального закону. Також суд звертає увагу, що якщо ОСОБА_1 вважає, що судом було допущено процесуальні порушення при постановленні ухвали від 04.07.2022 року, то вона вправі була її оскаржувати, про, що було зазначено в резолютивній частині ухвали. Однак така ухвала нею не оскаржувалася.

Слід також зазначити, що в ухвалі від 04.07.2022 року, судом було також надано оцінку щодо змісту і суті заяви. Однак ОСОБА_1 та ї представник твердо переконані що заявлена ще одна позовна вимога немайнового характеру, а саме скасування наказу про оголошення догани, підстави для винесення якого виникли вже під час перебування первісної позовної заяви на стадії підготовчого судового засідання, може бути прийнята судом в порядку ст.49 ЦПК України, а саме як збільшення позовних вимог.

Неоднозначною також є і резолютивна частина позовної заяви від 18.07.2022 року, оскільки ОСОБА_1 посилаючись на постанову ОП КЦС у складі ВС від 01.11.2021 року, справа №405/3360/17, в абзаці 9 ОСОБА_1 сама собі суперечить стверджуючи дослівно, що «доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог». В той же час в резолютивній частині позовної заяви від 18.07.2022 року зазначає: «прошу змінити позовні вимоги в сторону збільшення»

На переконання суду, таке формулювання є некоректним.

Так, Верховний Суд дійсно зазначив, що необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи:

1) заміна одних позовних вимог іншими;

2) доповнення позовних вимог новими;

3) вилучення деяких із позовних вимог;

4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

При цьому Верховний Суд зазначив, що збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад у грошовому розмірі. Доповнення позовних вимог новими відбувається шляхом зміни предмету позову, а не через збільшення розміру позовних вимог.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 стверджує, що між сторонами виник трудовий спір з приводу накладення дисциплінарних стягнень. Такі доводи представника позивача є слушними, з огляду на те, що дійсно між сторонами виник спір який випливає з трудових відносин.

Проте суд звертає увагу, що трудові відносини охоплюють широкий спектр відносин які виникають між роботодавцем та працівником щодо виконання останнім певної роботи на умовах, визначених законодавством та роботодавцем.

В даному випадку предметом первісної позовної заяви є вимоги про скасування наказу про оголошення догани та наказу про звільнення від виконання обов`язків класного керівника. Підставою для видання наказів, за твердженням ОСОБА_1 є вчинення булінгу та скарги учнів 9-а класу.

Предметом позовної заяви про збільшення позовних вимог є наказ про оголошення догани, підставою для його за твердження ОСОБА_1 є порушення проведення нею уроків історії в Розтоківському ліцеї Кутської селищної ради Івано-Франківської області.

Отже суд констатує факт, що ОСОБА_1 оскаржуються різні накази, якими їй було оголошено догани, та які містять різні підстави для оголошення доган позивачу.

Таким чином заявлення ОСОБА_1 та її представником, під виглядом збільшення позовних вимог, що однієї позовної вимоги яка має відмінний предмет та підстави від первісного позову, є неприйнятним в даному випадку з огляду на положення вимог цивільно-процесуального закону, та практики Верховного Суду.

Що стосується тверджень ОСОБА_1 та її представника, які в підготовчому судовому засіданні підтримали подану позовну заяву в повному обсязі, про те, що головуюча у справі суддя нав`язує своє бачення та позиції, тільки з тих міркуваннь, що діє від імені держави, а також їх висновки про те, що суду дозволено усе, і суд демонстративно виходить до нарадчої кімнати при вирішенні заявленого клопотання, суд вважає такі доводи неприпустимим, неприйнятими, такими які не відповідають стилю ділового спілкування. У постанові ВП ВС від 07.04.2021 року у справі № 9901/23/21 зазначено, що у процесуальних відносинах намагаючись донести певну думку до суду, учасники судового процесу, їх представники, інші мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, та осіб які не беруть участь в судовому процесі.

У своїй постанові від 01.11.2021 року по справі №405/3360/17 Верховний Суд зазначив: «Зважаючи на те, що процесуальним наслідком відмови у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог є повернення такої заяви, яка, у свою чергу, може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що на ухвалу суду про відмову у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог може бути подана апеляційна скарга окремо від рішення суду».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 43, 49, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог в межах розгляду цивільної справи за позовом Розтоківського ліцею Кутської селищної ради Івано-Франківської області про визнання наказів про накладення дисциплінарних стягнень незаконними відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 20 липня 2022 року.

Суддя Ю. С. Кіцула