РІШЕННЯ
15 липня 2022 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Шалагінової А.В., за участі секретаря судового засідання Попової С.М., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107Б, цивільну справу за позовом концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,
ВСТАНОВИВ:
06.10.2021 концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, мотивуючи свої вимоги тим, що у період з 01.10.2014 по 31.08.2021 позивач надавав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 56 065,21 грн., яку відповідачами сплачено не було. Претензій від відповідачів щодо якості теплової енергії за вказаний період не надходило. Просив стягнути з відповідачів суму заборгованості у зазначеному вище розмірі, а також судовий збір (а.с. 25).
Відповідачі позовні вимоги визнали частково, у відзиві на позов зазначали, що ОСОБА_2 придбав дану квартиру за договором дарування 18.12.2020 і того ж дня зареєстрував на неї право власності. Договір про надання послуг укладено 30.11.2018 з ОСОБА_5 попереднім власником квартири. Відтак, позовні вимоги за період до листопада 2020 р. на суму 46 737,16 грн. заявлені до неналежного відповідача. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності за позовними вимогами з 01.10.2014 по 31.08.2018 на загальну суму 21 978,70 грн. Також вважали, що відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 безпідставно залучені до участі у справі, оскільки вони лише зареєстровані в квартирі і не є споживачами послуг, що надаються позивачем. Крім того, вказують на неправильне зазначення опалювальної площі квартири у розрахунку заборгованості 92,76 кв.м, а також у рахунках, які надходять відповідачам 97,1 кв.м, 84,2 кв.м, у той час як в технічному паспорті зазначено корисну площу квартири 83,1 кв.м. Крім того, в квартирі було проведено реконструкцію, внаслідок чого опалювальна площа зменшилась до 72,4 кв.м., про що було складено акт за участі представників позивача 18.05.2019. Згідно з проведеним відповідачами розрахунком, за період з грудня 2020 р. по квітень 2021 р. вартість фактично отриманих послуг склала 6 482,32 грн. Стосовно послуг з постачання гарячої води сума заборгованості складає 6 127,08 грн. станом на листопад 2019 р., після чого не змінювалась, що доводить той факт, що відповідачі даною послугою не користувались. Крім того, стосовно боргу розміром 189,19 грн. сплив строк позовної давності. Також дана послуга надається неналежної якості, підтвердженням чого є дані чотирьох контрольних замірів за участі представника позивача, якими встановлено, що температура є нижчою за встановлені норми, про що складались відповідні акти-претензії. Заборгованість виникла внаслідок спливу строку чергової повірки приладу комерційного обліку послуги. Після проведення повірки, якою було встановлено справність приладу обліку, розмір заборгованості не був скоригований. У той же час, згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонт засобів вимірювальної техніки покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки, тобто на позивача. Просили позовні вимоги Концерну «МТМ» задовольнити лише в частині стягнення з ОСОБА_2 6 482,32 грн. заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а у іншій частині позовних вимог відмовити (а.с. 6874).
Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) учасників справи у судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи.
16.12.2021 у справі ухвалене заочне рішення про задоволення позову Концерну «МТМ» (а.с. 2728).
10.01.2022 надійшла заява відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення (а.с. 3137).
Ухвалою судді від 11.01.2022 заява відповідача ОСОБА_2 призначена до судового розгляду на 18.01.2022 (а.с. 53).
Ухвалою суду від 18.01.2022 заяву ОСОБА_2 задоволено, заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2021 скасоване, справа призначена до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження на 16.02.2022, встановлено учасникам процесу строки для подання заяв по суті справи (а.с. 6061).
05.05.2022 надійшли заперечення представника позивача щодо застосування наслідків пропуску строків позовної давності, які мотивовані тим, що відповідачами протягом спірного періоду були здійснені оплати за опалення та гаряче водопостачання, а тому строк позовної давності перервався. Крім того, з урахуванням пп. 1214 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (а.с. 118122).
18.05.2022 надійшов контррозрахунок заборгованості, складений відповідачем ОСОБА_3 , в якому зазначила, що заборгованість за період з жовтня 2016 р. по квітень 2018 р. по опаленню з урахуванням вірно розрахованої площі квартири 72,4 кв.м складає 20 491,67 грн., з яких сплачено 4 000,00 грн. Отже, реальна вартість спожитих та не оплачених нею послуг становить 16 491,67 грн. (а.с. 124130).
Інших заяв по суті справи не надходило.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, що викладені у позові. Зазначив, що опалювальна площа квартири була самостійно зменшена відповідачами за рахунок самовільного відключення прибору опалення, тобто із порушенням вимог законодавства. Розмір опалювальної площі в розрахунку вказаний з відомостей, що були надані попереднім головою ОСББ будинку відповідачів. Щодо перерахунку за послуги гарячого водопостачання зазначив, що такий перерахунок передбачено законодавством за заявою споживача і за попередній квартал до здійснення повірки приладу обліку гарячої води. З наведених підстав вважав заперечення відповідачів необґрунтованими та наполягав на задоволенні позову концерну «Міські теплові мережі» в повному обсязі.
Відповідач-1 ОСОБА_2 у судовому засіданні позовній вимоги визнав частково, зазначивши, що позивачем неправильно обчислено розмір оплати за надані послуги, без врахування реальної опалювальної площі квартири, фактичного обсягу спожитих послуг, а також ненадання послуг належної якості. Він є власником квартири з 18.12.2020, а також є головою ОСББ з січня 2021 р. Ним було встановлено, що попереднім головою ОСББ неправомірно було повідомлено позивача про збільшення опалювальної площі його квартири, що фактично місця не мало. Зменшення площі за рахунок відключення опалення в кухні зафіксовано актом комісії від 16.05.2018. Тому вважав, що розмір заборгованості обчислено позивачем невірно. Крім того, гарячою водою він взагалі не користується, визнав, що була затримка у повірці лічильника, однак підстав для здійснення нарахувань за нормами споживання у той період позивач не мав, оскільки послугами ніхто не користувався. Більше того, у відповідних актах-претензіях зафіксовано, що температура гарячої води у квартирі не відповідає нормі. Просив задовольнити позов частково на суму 6 482,32 грн.
Відповідач-2 ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги визначала частково, зазначивши, що вона до 2018 року була власником вказаної квартири. На даний час вона у цій квартирі зареєстрована. У технічному паспорті квартири вказана корисна площа 83,1 кв.м. Фактично батарею на кухні відключили з жовтня 2016 р. Отже, з того часу опалювальна площа квартири зменшилась. Вважає, що позивачем невірно обчислено розмір заборгованості. Визнала позов на суму 16 491,67 грн. У подальшому в судові засідання не з`являлась, про дату, час та місце судових засідань повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомляла. Суд з урахуванням положень ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) вважав за можливе закінчити розгляд справи за її відсутності.
Відповідач-3 ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, причини неявки в судові засідання не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи цей відповідач не надавав. Суд з урахуванням положень ст. 223 ЦПК України вважав за можливе провести розгляд справи за його відсутності.
Заслухавши учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що позивачем протягом періоду жовтень 2014 р. серпень 2021 р. надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .
Дана квартира з 18.12.2020 знаходиться у власності відповідача-1 ОСОБА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів № 274554223 від 13.09.2021 (а.с. 8).
З 24.04.2018 по 18.12.2020 квартира належала на праві приватної власності ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24.04.2018 (а.с. 128129), з якою 30.11.2018 Концерном «МТМ» було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с. 4548). Проте, ОСОБА_5 не зазначена відповідачем у позові. Також у встановлений ЦПК України строк від сторін не надходило клопотання про залучення її до участі у цій справі як відповідача.
До 24.04.2018 власником квартири була ОСОБА_3 , другий відповідач у справі, якій ця квартира належала з 07.10.2003 (див. п. 1 договору купівлі-продажу квартири від 24.04.2018 (а.с. 128129)).
Відповідач-3 ОСОБА_4 не був і не є власником квартири, проте зареєстрований у ній з 08.06.2012, як і відповідач-2 ОСОБА_3 , яка зареєстрована у квартирі з 16.10.2003 (а.с. 7, 15, 16).
Таким чином, з урахуванням кола відповідачів у справі, вказаних у позові, відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є споживачами послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, що надаються Концерном « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у будинок, в якому розташована квартира відповідача-1, починаючи з її придбання у власність та реєстрації у ній, тобто з 07.10.2003. Оскільки наразі вони так і залишаються зареєстрованими у цій квартирі, тому вони продовжують бути споживачами даних послуг.
Натомість, відповідач-1 ОСОБА_2 є споживачем даних послуг з моменту набуття даної квартири у власність, тобто з 18.12.2020.
При цьому, вказана квартира знаходиться в багатоквартирному житловому будинку та підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. Розрахунок за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води між споживачами і Концерном «МТМ» обліковується за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 910).
Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України власник квартири приватного житлового фонду зобов`язаний оплачувати комунальні послуги.
Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила № 630), що були чинні у спірному періоді, за який виникла заборгованість, встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем.
Відповідно до п. 29 Правил № 630 споживач має право на несплату вартості послуг лише в разі їх ненадання виконавцем або припинення надання у встановленому порядку за письмовою заявою споживача.
Судом встановлено, що позивач Концерн «МТМ» протягом спірного періоду з 01.10.2014 по 31.08.2021 надавав послуги централізованого опалення та постачання гарячої води у вищезазначену квартиру. Позивач у розрахунку суми позову та довідці щодо заборгованості за надані послуги вказав, що послуги протягом спірного періоду були надані на загальну суму 63 073,42 грн. Споживачами за вказаний період послуги оплачувались частково на суму 7 008,21 грн., отже, сума заборгованості складає 56 065,21 грн., в тому числі опалення 49 938,13 грн., централізоване постачання гарячої води 6 127,08 грн. (а.с. 7, 910).
Разом із тим, відповідачі заперечують проти стягнення із них на користь позивача вказаної суми заборгованості, серед іншого, і через необґрунтованість здійснення розрахунку послуги за опалення, оскільки на їх думку, при розрахунку застосовано не вірне значення опалювальної площі квартири.
Згідно з п. 2 Правил № 630, опалювальна площа (об`єм) квартири (будинку садибного типу) загальна площа (об`єм) квартири, а також будинку садибного типу без урахування площі лоджій, балконів, терас.
Суд зазначає, що розмір опалювальної площі квартири відповідачів, з якої здійснено обчислення заборгованості за надану послугу, у розрахунку заборгованості вказано 92,76 кв.м, а відповідачем ОСОБА_2 зазначається площа 72,4 кв.м., виходячи із даних акту від 16.05.2018, складеного представниками концерну «МТМ» під час технічного огляду вузла обліку теплової енергії, яким встановлено, що з жовтня 2016 р. опалювальні прилади не працюють на балконі (кухня), оскільки відключені головою ОСББ (а.с. 137).
Технічний паспорт на квартиру складено 08.12.2017. У ньому вказано, що загальна площа квартири становить 92,76 кв.м., у тому числі жила 54,4 кв.м, підсобна 28,7 кв.м., корисна площа складає 83,1 кв.м. (а.с. 43).
Така ж опалювальна площа квартири зазначалась й у договорі, укладеному між концерном «МТМ» та ОСОБА_5 30.11.2018 (а.с. 4548).
Разом із тим, у акті від 16.05.2018, на який посилається відповідач ОСОБА_2 , дійсно зазначено про відключення від системи опалення на балконі (кухня) з жовтня 2016 р. З технічного паспорту на квартиру випливає, що площа кухні становить 10,7 кв.м, з якою з`єднано балкон (а.с. 43).
Разом із тим, в матеріалах цієї справи відсутні належні, допустимі докази самовільного переобладнання відповідачами системи опалення, які були зафіксовані концерном «МТМ» станом на грудень 2019 р., внаслідок яких концерн «МТМ» скоригував опалювальну площу квартири у бік збільшення (акт обстеження системи опалення тощо).
Також матеріали справи не містять доказів повідомлення позивача попереднім головою ОСББ будинку, в якому розташована квартира відповідачів, інформації про зміну опалювальної площі квартири у бік збільшення.
У той же час, з досліджених судом правовстановлюючих документів та технічного паспорту на квартиру випливає, що загальна площа квартири становила 92,76 кв.м як станом на придбання цієї квартири ОСОБА_5 , так і станом на час придбання цієї квартири ОСОБА_2 . У той же час, загальна площа квартири не є опалювальною площею, оскільки згідно з вищенаведеними положеннями Правил № 630 до складу опалювальної площі не включаються площі балконів, терас, лоджій.
Суд зауважує, що пп. 2 п. 31 Правил № 630 передбачено, що виконавець (концерн «МТМ») має право вносити за погодженням із споживачем у договір зміни, що впливають на розмір плати за послуги.
Суду не надано з боку позивача доказів, що опалювальна площа 83,1 кв.м, яка була визначена у договорі між концерном «МТМ» та ОСОБА_5 від 30.11.2018, та яка відповідає технічному паспорту на квартиру, з того часу змінювалась і таку зміну було погоджено сторонами у відповідному договорі. Також, такого доказу не надали суду й відповідачі.
Акт від 16.05.2018, на який посилаються відповідачі, не підміняє собою договору, а тому не є тим письмовим документом, який згідно із чинним законодавством може впливати на зміну розміру оплати за послуги.
З аналогічних підстав судом не може прийнята в якості такого доказу довідка заступника голови правління ОСББ «Тбіліська, 9Запоріжжя» від 23.02.2022 № 07/02, в якій засвідчено, що опалювальна площа квартири АДРЕСА_2 становить 72,4 кв.м (а.с. 130).
Таким чином, з урахуванням доказів, які наявні в матеріалах цієї справи (технічного паспорту на квартиру, договору між концерном «МТМ» та ОСОБА_5 ), суд доходить висновку, що позивач мав здійснювати обчислення послуги за опалення виходячи із опалювальної площі квартири 83,1 кв.м.
Натомість, у розрахунку заборгованості, що долучений до позовної заяви, розмір опалювальної площі вказаний 92,76 кв.м.
При цьому, розмір нарахувань заборгованості за послугу з централізованого опалення до 01 жовтня 2016 р. відповідачами не оспорюється.
З боку відповідача ОСОБА_2 , який є головою правління ОСББ «Тбіліська,9-Запоріжжя», надано тарифи з опалення за 1 кв.м опалювальної площі протягом періоду жовтень 2016 р. квітень 2021 р.
Отже, з урахуванням викладеного, судом проводиться розрахунок заборгованості за послугу з централізованого опалення за вказаний період з урахуванням площі 83,1 кв.м:
Жовтень 2016 р. 4,0033х83,1=332,67 грн.
Листопад 2016 р. 18,8389х83,1=1 565,51 грн.
Грудень 2016 р. 27,3363х83,1=2 271,65 грн.
Січень 2017 р. 27,129х83,1=2 254,42 грн.
Лютий 2017 р. 33,9845х83,1= 2 824,11 грн.
Березень 2017 р. 15,837х83,1=1 316,05 грн.
Жовтень 2017 р. 1,3788х83,1= 114,58 грн.
Листопад 2017 р. 13,3827х83,1=1 112,10 грн.
Грудень 2017 р. 13,9419х83,1=1 158,57 грн.
Січень 2018 р. 21,3946х83,1=1 777,89 грн.
Лютий 2018р. 18,9281х83,1=1 572,93 грн.
Березень 2018 р. 18,0095х83,1=1 496,59 грн.
Квітень 2018 р. 2,4918х83,1=207,07 грн.
Листопад 2018 р. 12,8991х83,1=1 071,92 грн.
Грудень 2018 р. 20,8656х83,1=1 733,93 грн.
Січень 2019 р. 28,7988х83,1= 2 393,18 грн.
Лютий 2019 р. 20,9135х83,1= 1 737,91 грн.
Березень 2019 р. 15,082х83,1 =1 253,31 грн.
Квітень 2019 р. 3,1499х83,1=261,76 грн.
Листопад 2019 р. 12,6768х83,1= 1 053,44 грн.
Грудень 2019 р. 26,3042х83,1=2 185,88 грн.
Січень 2020 р. 13,8967х83,1= 1 154,82 грн.
Лютий 2020 р. 27,5361х83,1=2 288,25 грн.
Березень 2020 р. 7,7х83,1= 639,87 грн.
Квітень 2020 р. 4,178х83,1=347,19 грн.
Листопад 2020 р. 15,4955х83,1=1 287,68 грн.
Грудень 2020 р. 22,6256х83,1=1 880,19 грн.
Січень 2021 р. 23,5984х83,1=1 961,03 грн.
Лютий 2021 р. 23,5984х83,1=1 961,03 грн.
Березень 2021 р. 22,4842х83,1=1 868,44 грн.
Квітень 2021 р. 3,3432х83,1=277,82 грн.
Всього за період з жовтня 2016 р. по квітень 2021 р. включно 43 361,79 грн., з яких сплачено у травні 2017 р. 1 000 грн., у червні 2017 р. 500,00 грн., у серпні 2017 р. 500,00 грн., у жовтні 2017 р. 1 000 грн. та у лютому 2018 р. 1 000,00 грн. Тобто, заборгованість за цей період з урахуванням сплачених сум становить 39 361,79 грн.
За період з жовтня 2014 р. по жовтень 2016 р. розмір заборгованості відповідачами не оспорювався та становить 7 687,71 грн., з яких сплачено 473,26 грн. у січні 2015 р., 1878,45 грн. у березні 2015 р., 530,26 грн. у травні 2015 р. Тобто заборгованість за цей період з урахуванням сплачених сум становить 4 805,74 грн., що відповідає даним контррозрахунку заборгованості, складеного відповідачем ОСОБА_3 в графі «сальдо на 01.10.2016».
Отже, загальний розмір заборгованості за послугу з централізованого опалення за весь період з жовтня 2014 р. по квітень 2021 р. включно становить 44 167,53 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача.
Разом із тим, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 став власником квартири лише з 18 грудня 2020 р., тому частина заборгованості за період до 18 грудня 2020 р. має бути стягнута солідарно з відповідачів-2, 3 ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , а починаючи з 18 грудня 2020 р. солідарно з усіх трьох відповідачів.
Отже, за період з жовтня 2014 р. по 17 грудня 2020 р. включно з відповідачів-2, 3 на користь позивача підлягає стягненню в солідарному порядку 37 250,09 грн., а за період з 18 грудня 2020 р. по квітень 2021 р. включно з відповідачів-1, 2, 3 на користь позивача належить стягнути солідарно суму 6 917,44 грн.
Також відповідачі заперечували проти стягнення із них заборгованості за послуги з постачання гарячої води на суму 6 127,08 грн. з підстав надання послуги неналежної якості, а також неврахування показань лічильника гарячої води у період з лютого по листопад 2019 р., коли лічильник не був повірений.
З розрахунку заборгованості, що доданий до позовної заяви, випливає, що борг по оплаті за постачання гарячої води розміром 6 127,08 грн. утворився фактично у період з грудня 2017 р. по листопад 2019 р. До грудня 2017 р. рахувалась переплата, а з грудня 2017 р. виник борг в сумі 40,26 грн., який поступово збільшувався, та у листопаді 2019 р. наростаючим підсумком становив 6 217,51 грн., який у наступному місяці грудні 2019 р. було зменшено самостійно позивачем на 90,43 грн. Протягом цього періоду відповідачами не здійснювалась оплата за дану послугу взагалі.
При цьому, суд відкидає як докази акти-претензії, надані позивачем в обґрунтування відзиву (а.с. 105106), оскільки три з них складені 16.12.2019, 21.01.2020, 09.12.2021, тобто вже після того, як утворилась заборгованість. Та обставина, що розмір заборгованості з грудня 2019 р. не змінювався ані у бік збільшення, ані у бік зменшення, свідчить про те, що відповідачі даною послугою не користувались. При цьому, на підставі акта-претензії від 25.11.2019 відповідачам було проведено перерахунок та зменшено заборгованість на 90,43 грн., про що зазначено судом вище.
Також суд вважає необґрунтованими посилання відповідачів на те, що позивачем неправомірно у період з лютого по листопад 2019 р. нараховано оплату за постачання гарячої води за нормами споживання, оскільки дійсно, у даний період не був повірений лічильник споживачів. Згідно з наданим відповідачем-1 актом виконаних робіт з виконання вимірювань для метрологічної повірки від 26.11.2019, лічильник у квартирі відповідачів повірено 26.11.2019 (а.с. 136). Дані про попередню повірку лічильника в матеріалах цієї справи відсутні.
Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (у редакції, станом на 02.08.2017) періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро- і газопостачання, якщо інше не встановлено договором, укладеним відповідно до законів, що регулюють відносини у сферах електроенергетики та газопостачання.
Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро- і газопостачання. Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки.
Періодична повірка засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну енергію і газ) проводиться за рахунок тарифів на електро- і газопостачання або за рахунок постачальника послуг комерційного обліку. Періодична повірка засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) проводиться за рахунок внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку, встановлених відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».
Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 15 Правил № 630 засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці.
Пунктами 9, 30, 32 Правил № 630 передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.
Відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який набрав чинності 02.08.2017 та Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1344 від 02.11.2017, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг виконала перерахунок вартості тарифів та вилучила з них витрати, пов`язані з обслуговуванням та повіркою загальнобудинкових та індивідуальних засобів обліку, тим самим поклавши обов`язок на власника індивідуального засобу обліку води за власний рахунок здійснювати їх періодичну повірку, обслуговування та ремонт, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.
Таким чином, до 28.11.2017 періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, що є власністю фізичних осіб, здійснювалась за рахунок суб`єктів господарювання, а з 29.11.2017 повірка та ремонт засобів квартирних приладів обліку води, які знаходяться у власності фізичних осіб, здійснюється за кошти абонентів.
Процедуру подання засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) визначено Порядком подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2015 № 474 (далі Порядок).
Відповідно до п. 7 Порядку виконавець не пізніше ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформує про це споживача шляхом надсилання повідомлення за встановленою формою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем.
Відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, виконавцем яких є Концерн «МТМ», тому позивач повинен був нести відповідальність за своєчасну повірку засобу обліку води, встановленого у квартирі відповідачів, його обслуговування і ремонт, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки до 29.11.2017. Натомість у даному випадку період повірки лічильника у квартирі відповідачів настав у 2019 році, тобто після вказаної дати, отже саме відповідачі мали забезпечити здійснення даної повірки та надання показань приладу обліку позивачеві.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості з надання послуги гарячого водопостачання на суму 6 127,08 грн. є обґрунтованими.
При цьому суд вважає необґрунтованою заяву відповідачів про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, з огляду на таке.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).
Переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.
У даному випадку строк позовної давності щодо вимоги про сплату заборгованості за послугу з централізованого опалення переривався фактами сплати відповідачами певних сум, в останнє у лютому 2018 р. на суму 1 000,00 грн., що свідчило про визнання ними боргу.
Строк позовної давності щодо вимоги про сплату заборгованості за послугу з гарячого водопостачання слід обчислювати з моменту виникнення заборгованості, тобто з грудня 2017 р. З цього часу відповідачами не проводилось жодної оплати цієї послуги.
Однак, 30.03.2020 Верховна Рада України прийняла Закон № 540-IX (набрав чинності 02.04.2020), який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину.
Зокрема, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України було визначено, що під час дії карантину, строки, встановлені низкою статей цього Кодексу (зокрема, позовна давність), продовжуються на строк дії карантину.
За загальним правилом, визначеним у статті 58 Конституції України та статті 5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, і не мають зворотної дії у часі.
З огляду на це, сплив строків до набрання чинності Законом № 540-IX разом із відсутністю норми про зворотну дію цього закону в часі дають підстави стверджувати, що строки, які спливли до 02.04.2020, не є продовженими.
Між тим, строк позовної давності по заборгованості з оплати послуги з гарячого водопостачання за грудень 2017 р. сплив 20 січня 2021 р., тобто у період дії карантину. Наступні періоди, відповідно, також припадають на строк дії карантину, який не закінчився у день подання позову 06.10.2021, тому на заборгованість поширюються приписи ст. 12 Перехідних положень до Цивільного кодексу України в частині продовження строку позовної давності на весь час дії карантину. А тому заборгованість за вказаний період підлягає стягненню з відповідачів.
Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що з відповідачів-2, 3 ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь позивача підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість за послугу з централізованого опалення за період з жовтня 2014 р. по 17 грудня 2020 р. включно розміром 37 250,09 грн., а також за послугу з постачання гарячої води за період з грудня 2017 р. по листопад 2019 р. розміром 6 127,08 грн., а з усіх трьох відповідачів заборгованість за послугу з централізованого опалення за період з 18 грудня 2020 р. по квітень 2021 р. розміром 6 917,44 грн.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, тобто у розмірі 2 043,00 грн. (90% від 2 270,00 грн.). При цьому, з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути 265,59 грн., а з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 888,70 грн., тобто пропорційно до суми задоволених позовних вимог щодо розміру заборгованості кожного відповідача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд
Позов концерну «Міські теплові мережі» задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь концерну «Міські теплові мережі» заборгованість з надання послуги з централізованого опалення за період з 1 жовтня 2014 р. по 17 грудня 2020 р. включно розміром 37 250 (тридцять сім тисяч двісті п`ятдесят) грн. 09 коп., а також з надання послуги з постачання гарячої води за період з грудня 2017 р. по листопад 2019 р. розміром 6 127 (шість тисяч сто двадцять сім) грн. 08 коп.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь концерну «Міські теплові мережі» заборгованість з надання послуги з централізованого опалення за період з 18 грудня 2020 р. по квітень 2021 р. розміром 6 917 (шість тисяч дев`ятсот сімнадцять) грн. 44 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь концерну «Міські теплові мережі» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 265 (двісті шістдесят п`ять) грн. 59 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь концерну «Міські теплові мережі» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 888 (вісімсот вісімдесят вісім) грн. 70 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь концерну «Міські теплові мережі» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 888 (вісімсот вісімдесят вісім) грн. 70 коп.
Вступна та резолютивна частини рішення постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 15 липня 2022 р.
Повний текст рішення виготовлено 20 липня 2022 р.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його складання в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач концерн «Міські теплові мережі», , юридична адреса: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137;

Відповідач-1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач-2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач-3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя А.В. Шалагінова