рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

Справа № 495/3702/21

Номер провадження 2/495/663/2022

01 червня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого-одноособово судді Боярського О.О.

за участі секретаря судових засідань Коліниченко Н.О.,

за участю представника позивача - адвоката Каланжова В.І.,

представника відповідача - адвоката Янкова І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

20.05.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на його користь аліменти на його утримання в розмірі 2000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що він був власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Вказаний будинок позивач подарував доньці, а згодом власником будинку став його онук ОСОБА_3 , після чого рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 серпня 2018 року заборонено ОСОБА_1 користуватися житловим будинком АДРЕСА_1 та перебувати на території вказаного домоволодіння та зобов`язано не перешкоджати не перешкоджати ОСОБА_3 в користуванні вказаним майном.

Позивач вказує, що опинився без житла та не має постійного місця проживання, на момент подання позову мешкав у сторонніх людей, які його приютили.

Вказує, що раніше він звертався з вимогами про стягнення аліментів до старшої доньки ОСОБА_4 , рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.02.2015 року з останньої було стягнуто аліменти на утримання батька в розмірі 500,00 грн., однак ОСОБА_4 аліменти за рішенням суду не сплачує, та оскільки вона проживає на території Російської Федерації, стягнути їх примусово також не має можливості.

Відповідачка ОСОБА_2 є його дочкою. Як зазначає позивач, раніше відповідачка ОСОБА_2 дбала про нього, однак на даний час між сторонами не досягнуто добровільної згоди на утримання ОСОБА_1 .

Також зазначає, що його становище є вкрай важким, оскільки внаслідок похилого віку він сильно хворіє, а розмір його мінімальної пенсії не дозволяє забезпечити своє гідне існування.

Процесуальні дії.

Ухвалою суду від 21.05.2021 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Витребувано з Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській (м. Одеса) витяг з актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із зазначенням відомостей про її батьків, а також витяг з актового запису про укладення шлюбу, відповідно до якого її прізвище змінено з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 ».

29.12.2021 року від відповідачки до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого ОСОБА_2 зазначає, що позов ОСОБА_1 не визнає, вказує, що обставини, викладені позивачем на обґрунтування вимог позову, не відповідають дійсності та зазначає, що позивач ОСОБА_1 довгий час проживав разом з нею та її сім`єю, вона здійснювала за ним догляд, витрачала власні кошти на його лікування, однак через деякий час батько сам вирішив поїхати на проживання до своєї знайомої у м. Білгород-Дністровський. Вказує також, що в листопаді 2021 року вона оплатила лікування батька в медичному закладі, за що нею було сплачено 21320,00 грн., вважає, що фактично батько знаходиться на її утриманні. Також просила врахувати, що вона є матір`ю героїнею, має п`ятьох дітей, на її утриманні знаходиться неповнолітня донька, яка навчається в 11 класі Чорноморського ліцею та вісімнадцятирічна донька, яка навчається і Одеському національному економічному університеті за контрактом, за що сплачується її сім`єю. Вказує, що вона не працює, отримує пенсії, інших доходів не має, у зв`язку із наведеним просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В судовому засіданні адвокат Каланжов В.І., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Янков І.Д., в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позву, з підставі, зазначених у відповіді на відзив.

З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 є донькою позивача ОСОБА_1 .

Вказана обставина не заперечувалась відповідачем в ході розгляду справи та визнана нею.

Під час розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є пенсіонером та отримує пенсію за віком.

Окрім пенсії позивач інших доходів не має.

Із виписки із медичної карти стаціонарного хворого №5937, виданої КНП «Чорноморська лікарня» ЧМР Одеської області вбачається, що позивачу встановлено клінічний діагноз: атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ступінь, ризик 4, гипертензивне серце СН ІІІ NYНА із зниженою ФВ (36%) ХОЗЛ, середнього ступеню тяжкості.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Чорноморському об`єднаному управлінні ПФУ в Одеській області і отримує пенсію за віком. Сума отриманої пенсії за період з 01.06.2021 року пр. 30.11.2021 року складає 19292, 36 грн.

Указом Президента України від 23.08.2014 року ОСОБА_2 присвоєно звання «мати-героїня» оскільки вона є матір`ю п`ятьох дітей.

Під час розгляду справи судом також встановлено, що ОСОБА_1 був власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

На підставі нотаріально посвідчених договорів дарування від 05.07.2013 року власником вказаного нерухомого майна став ОСОБА_3 , який набув у власність земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0436 площею 0,25 га та житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Згодом було здійснено поділ вищевказаної земельної ділянки площею 0,25 га на чотири земельні ділянки.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 серпня 2018 року заборонено ОСОБА_1 користуватися житловим будинком АДРЕСА_1 та земельними ділянками, перебувати на території вказаного домоволодіння та зобов`язано не перешкоджати ОСОБА_3 в користуванні вказаним майном.

ОСОБА_1 вказує, що опинився без житла та не має постійного місця проживання, на момент подання позову мешкав у сторонніх людей, які його приютили.

Також звертаючись із вказаним позовом, позивач зазначає, що раніше він звертався з вимогами про стягнення аліментів до старшої доньки ОСОБА_4 . Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.02.2015 року з останньої було стягнуто аліменти на утримання батька в розмірі 500,00 грн., однак ОСОБА_4 аліменти за рішенням суду не сплачує, та оскільки вона проживає на території Російської Федерації, стягнути їх примусово також не має можливості.

Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що «повнолітні діти зобов`язані піклуватись про своїх непрацездатних батьків». Це положення конкретизоване в Сімейному кодексі України ( далі - СК України), а саме в статті 202 СК України, згідно якої «повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги».

Відповідно до статті 202 Сімейного кодексу України право на утримання виникає за умови, якщо батьки:

?є непрацездатними.

Непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

?потребують матеріальної допомоги (тобто батьки не мають можливості забезпечити своє гідне існування у зв`язку з відсутністю пенсії чи її низького розміру).

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги (постанова Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 212/1055/18-ц).

Обов`язок повнолітніх дітей утримувати батьків чинним законодавством не пов`язується з працездатністю дітей і їх можливістю надавати батькам матеріальну допомогу та виникає на підставі сукупності наступних умов:

?походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення);

?непрацездатність матері, батька (тобто вони є особами, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або особами з інвалідністю);

?потреба матері, батька в матеріальній допомозі.

Отже, нормами закону визначено 2 умови виникнення у батьків права на утримання дітьми: непрацездатність батьків; потреба у них матеріальної допомоги.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є пенсіонером та отримує пенсію за віком.

Окрім пенсії позивач інших доходів не має, власного житла не має, на даний час тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_2 у своїх знайомих.

Із виписки із медичної карти стаціонарного хворого №5937, виданої КНП «Чорноморська лікарня» ЧМР Одеської області вбачається, що позивачу встановлено клінічний діагноз: атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ступінь, ризик 4, гипертензивне серце СН ІІІ NYНА із зниженою ФВ (36%) ХОЗЛ, середнього ступеню тяжкості.

Вказані обставини не заперечувалися відповідачем під час розгляду справи.

З викладеного вище вбачається, що позивач є непрацездатним, потребує лікування, коштів на яке, враховуючи невеликий розмір його пенсії, у позивача не вистачає, а тому позивач потребує матеріальної допомоги, а отже має право на отримання аліментів від повнолітньої дочки.

При цьому, суд не приймає до уваги докази, надані відповідачкою на обґрунтування своєї правової позиції: договір про постачання послуг з охорони здоров`я від 04.11.2011 року (а.с. 48), оскільки він укладений не від імені відповідачки ОСОБА_2 , а від ОСОБА_8 , до якого позивачем не заявлено вимог у справі; рахунок № від 04.11.2021 року організація ТОВ «Центра медицини», рахунок № від 04.11.2021 року ТОВ «Дім медицини», рахунок № від 06.11.2021 року, фіскальний чек №95483, фіскальний чек №90388, фіскальний чек №135191, оскільки з вказаних документів не вбачається, що вказані послуги оплачені саме відповідачкою ОСОБА_2 , та взагалі не містять інформацію щодо того, хто є платником послуг. (а.с. 49-50)

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові КЦС ВС від 30.10.2019 року у справі №401/1222/18 (номер провадження № 61-15147св19), тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька;3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у цивільній справі № 212/1055/18-ц (касаційне провадження № 61-2386сво19).

Доводи відповідачки ОСОБА_2 про те, що вона надає позивачу матеріальну допомогу добровільно, а тому відсутні підстави для стягнення аліментів в судовому порядку, - суд не бере до уваги, так як доказів про те, що між сторонами досягнуто домовленість про сплату аліментів на утримання батька, суду не було надано.

При визначенні розміру аліментів на утримання позивача суд враховує матеріальний та сімейний стан відповідачки ОСОБА_2 , яка отримує пенсію за віком, що підтверджується довідкою про доходи № 041424, проживає разом з чоловіком, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_11 , та повнолітню доньку ОСОБА_12 .

Також при визначенні розміру аліментів на утримання позивача суд враховує матеріальний та сімейний стан позивача, який є пенсіонером, отримує пенсію за віком, є непрацездатним, потребує лікування, коштів на яке, враховуючи невеликий розмір його пенсії, у позивача не вистачає, окрім пенсії позивач інших доходів не має, власного житла не має, на даний час тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_2 у своїх знайомих.

Висновки за результатами розгляду справи

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що доводи, викладені позивачем ОСОБА_1 стосовно того, що він є непрацездатним та таким, що потребує матеріальної допомоги, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, разом з тим, враховуючи матеріальний та сімейний стан відповідачки ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог та стягнення з відповідачки на утримання батька ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 21, 24, ч.ч. 3, 4 ст. 56, ч. 2 ст. 104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.ст. 112, 115 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 90, 258, 259, 263, 265, 268, 293 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на утримання непрацездатного батька у розмірі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) грн.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О. Боярський