Справа № 539/1486/22
Провадження № 2/539/749/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Просіної Я.В.

за участі секретаря судового засідання Ковтун І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Лубенської міської ради про визнання договору міни дійсним та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

встановив:

До Лубенського міськрайонного суду Полтавської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до Територіальної громади в особі Лубенської міської ради про визнання договору міни дійсним та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , а/з про смерть №149 від 04.02.2021 року складений Лубенським міськрайонним відділом ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Полтавської області свідоцтво про смерть НОМЕР_1 . Останнім місцем проживання якої було: кв. АДРЕСА_1 . На момент смерті разом з нею ніхто не був зареєстрований та не проживав. Спадкову справу №184/2021 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 відкрито у приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Юрченко Марини Андріївни за моєю заявою, як дочки померлої. В даній спадковій справі є заява про відмову від прийняття спадщини сина померлої ОСОБА_3 , інших заяв про прийняття спадщини у даній справі немає, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Відповідно до матеріалів спадкової справи: позивачка є спадкоємцем першої черги за законом. Після смерті матері позивача, ОСОБА_2 , залишилося спадкове майно, що складається з квартири АДРЕСА_1 (копія договору міни №НМНЛ-65від 16.10.1999 року зареєстрованого Українською універсальною біржою, брокерськими конторами №1, №2). У видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 , приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу позивачці було відмовлено, в зв`язку з тим, що документи, які підтверджують право власності на вказане нерухоме майно, власником якого була померла ОСОБА_2 у позивача, як у спадкодавця відсутні, а відповідно до п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в МЮ України 22.02.2012 року за № 282/20595 «видача свідоцтва про право на спадщину на майно право власності на яке підлягає Державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна». 26.05.2022 року КП «Лубенське МБТІ» на замовлення позивача було виготовлено технічну документацію на вказану квартиру. Відповідно до довідки № 495 від 26.05.2022 року, виданої на ім`я позивача КП «Лубенським МБТІ», вказано, квартира АДРЕСА_2 в КП Лубенське МБТІ зареєстрована в книзі №2, реєстровий номер №536 за ОСОБА_2 згідно договору міни №НМНЛ-65 зареєстрованого Українській універсальній біржі 16.10.1999 року та на заяву позивача надано копію вказаного вище Договору міни належним чином засвідченого. Даний договір нотаріально не посвідчувався. Таким чином, позивачка за даним позовом не має правовстановлюючих документів на спадкове майно у вигляді, квартири АДРЕСА_2 необхідних для отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі і змушений звернутися до суду з позовом про встановлення права власності на нього, в порядку спадкування, оскільки у зазначеному вище договорі міни №НМНЛ-65 зареєстрованому на Українській універсальній біржі 16.10.1999 року відсутнє нотаріальне посвідчення. На час укладення зазначеного договору діяла ст.15 Закону України Про товарну біржу, згідно якої не вимагалось подальше нотаріальне посвідчення угоди, укладеної на біржі. При укладенні договору міни всі вимоги, передбачені ст.15 Закону України «Про товарні біржі», між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір. Враховуючи викладене, реєстрація 20.10.1999 року за померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_2 , здійснена відповідно до діючого на той час законодавства.

В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, на задоволенні позову наполягає, судові витрати залишити за нею (а.с.65)

Відповідач представник Територіальної громади в особі Лубенської міської ради в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника. При розгляді справи покладаються на розсуд суду.

Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої, серії НОМЕР_1 . (а.с.10)

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, що складається з квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору міни №НМНЛ-65 від 16.10.1999 року зареєстрованого Українською універсальною біржою, брокерськими конторами №1, №2.(а.с.22)

Згідно копії спадкової справи №184/2021 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 наданої до суду Приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Юрченко М.А. коло спадкоємців складається з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .(а.с.35-58)

Відповідно до копії довідки виданої Виконавчим комітетом Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області за вих. №14-1816/541 від 20.07.2021, останнім місцем реєстрації ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , було 2 АДРЕСА_3 . На час її смерті за цією ж адресою з нею ніхто не був зареєстрований (а.с.46).

Відповідно до копії заповіту ОСОБА_2 від 02.11.2001 року, посвідченого секретарем Березотіцької сільської Ради народних депутатів Дзюбаненко Н.І, зареєстрованого в реєстрі за №141, ОСОБА_2 заповідала все своє майно ОСОБА_3 (а.с.45).

Згідно до копії заяви ОСОБА_3 від 20.07.2021 року від прийняття належної йому частки по закону в спадщині, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 , син померлої ОСОБА_3 відмовився (а.с. 36).

Відповідно до копії заяви ОСОБА_1 від 20.07.2021 року, дочка померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 прийняла спадщину за законом.(а.с.37)

Факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про народження позивача, серії НОМЕР_2 , де в графі мати записана ОСОБА_2 , свідоцтвом про одруження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 серії НОМЕР_3 від 08.05.1998 року, де зазначено, що дівоче прізвище позивача записано ОСОБА_7 .(а.с.11, 12)

Як вбачається зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв`язку з його смертю.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 177, 178 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Згідно п.4.15 глави 10 розділу «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно п.3.3 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29.01.2009 року, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово- будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі).

Приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Юрченко М.А. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у спадкоємця правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1 відсутні. (а.с.13)

Судом також встановлено, що спадкування майна ОСОБА_2 здійснюється за законом.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003 року положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки, правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності, так як договір міни нерухомого майна був укладений до вступу в законну силу Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року, і не мають подовжувального характеру, тому у даному випадку застосовуються положення ЦК 1963 року.

Згідно ст.ст.128,224,227 ЦК УРСР (1963 рік), діючого на час укладення правочину, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності визнається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону або договору.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.78 р., із змінами від 25.05.98 р. Про судову практику у справах про визнання угод недійсними угоди купівлі-продажу (зокрема при придбанні на біржових торгах) житлового будинку (квартири) або його (її) частини підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню.

При цьому, якщо така угода виконана повністю або частково однією із сторін, а інша сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК на вимогу сторони, що виконала угоду має право визнати її дійсною.

Відповідно до статті 227 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на момент укладення правочину на вказане нерухоме майно, Договір купівлі продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст.. 47 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 242 Цивільного кодексу Української РСР до договору міни, застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає зі змісту відносин сторін.

У зазначеному вище договорі міни №НМНЛ-65зареєстрованому на Українській універсальній біржі 16.10.1999 року відсутнє нотаріальне посвідчення.

На час укладення зазначеного договору діяла ст.15 Закону України Про товарну біржу, згідно якої не вимагалось подальше нотаріальне посвідчення угоди, укладеної на біржі.

Відповідно до пунктів 1.1., 1.4., 1.7., 1.9 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету України з житлово-комунального господарства від 09.06.98 року №121, Інструкція визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в Україні. Державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України. Реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюється на підставі правовстановлюючих документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. Пунктом 2 Інструкції визначений порядок здійснення державної реєстрації, підпунктом 2.1. д) якого зазначено, що на оригіналі правовстановлюючого документу робиться реєстраційний напис.

Додатком 1 до вказаної Інструкції визначений перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких здійснюється державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна. Відповідно до пункту 9 Переліку зазначено: договори купівлі-продажу, обміну, зареєстровані біржою.

Відповідно до п.49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року і чинної на момент укладення договору між сторонами (16.10.1999 року), - договір міни, зареєстрований на біржі є документом, що підтверджує право власності на квартиру, що спадкується.

Згідно зі ст.220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовились відносно всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне чи часткове виконання договору, проте одна зі сторін ухиляється від нотаріального його посвідчення, суд може визнати цей договір дійсним. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне.

При укладенні договору міни всі вимоги, передбачені ст.15 Закону України «Про товарні біржі» , між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір.

Враховуючи викладене, реєстрація 20.10.1999 року за померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 моєю матір`ю ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_2 , здійснена відповідно до діючого на той час законодавства.

Згідно от.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця.

Статті 1216, 1297 Цивільного кодексу України передбачають право та обов`язок спадкоємців, чию спадщину складає нерухоме майно, оформити документи про спадщину.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Ст. ст. 328, 334 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що за життя ОСОБА_2 набула право власності квартиру, яке підтверджувалось відповідним договором міни № НМНЛ-65 зареєстрований на Українській універсальній біржі 16.10.1999 року квартири АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_2 , що діяли через брокерські контори № 001 та №002.

При цьому, ОСОБА_1 прийняла спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з чим її позов підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст.328, 331, 1218, 1258, 1262 ЦК України суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Лубенської міської ради про визнання договору міни дійсним та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати дійсним договір міни № НМНЛ-65 зареєстрований на Українській універсальній біржі 16.10.1999 року квартири АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_2 , що діяли через брокерські контори № 001 та №002 та визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН НОМЕР_4 право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 30.3 кв. м, житловою площею 17.0 кв.м, допоміжною 13.3 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Я.В. Просіна