233 № 233/4917/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Хомеріки Ю. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» до ОСОБА_1 , третя особа Комунальне підприємство «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради» про стягнення суми заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Костянтинівкатепломережа» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період 10.2015 09.2021 включно в сумі 66019,29 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ВО «Костянтинівкатепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» поставляє теплову енергією та забезпечує теплом квартиру АДРЕСА_1 .

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою обов`язку по сплаті наданих послуг з теплопостачання, за період з жовтня 2015 року по вересень 2021 року включно утворилася заборгованість в загальному розмірі 66019,29 грн, яку відповідачка в добровільному порядку погашати відмовляється.

Відповідачка відзив на позовну заяву не подала. Проте, подала докази: копію акту КП «СЕЗ» від 20.04.2015; копію довідки КП «СЕЗ» від 13.04.2015; копію рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02.04.2015 (а.с. 35-40).

Позивач подав письмові пояснення на подані докази (а.с.41-45), в яких зазначив, що між виробником та споживачем встановилися фактичні відносини з надання теплової енергії на підставі відкритого особового рахунку № НОМЕР_1 , оскільки виробник надає теплову енергію, а споживач використав послугу для задоволення власних потреб.

Відповідачка зазначає, що ВО «Костянтинівкатепломережа» не надані докази щодо надання послуг з теплопостачання.

Але таке твердження не відповідає дійсності, так як суду були надані акти про підключення житлового будинку АДРЕСА_2 до мережі централізованого опалення. Зазначені акти укладені та підписані представниками ВО «Костянтинівкатепломережа» сумісно з працівниками балансоутримувача будинку і свідчать про надання послуг теплопостачання до будинку в якому розташована квартира відповідача. Доказами та обґрунтуванням суми заборгованості є розрахунок, який був доданий з зазначенням тарифів, опалювальної площі та норми споживання.

Відповідачка зазначає, що не визнає заборгованість оскільки в її квартирі демонтована системи централізованого опалення це в 2015 році. В якості доказів посилається на Акт демонтажу від 20.04.2015.

Але зазначений акт не підтверджує законність відключення помешкання від системи централізованого опалення, а навпаки свідчить про «самовільний демонтаж», що заборонено законодавством України.

Порядок законного відключення чітко передбачено нормативними актами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа це сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Згідно пункту 2 Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є відгалуження від стояків у межах квартири.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про надання відповідної послуги позивачем.

Таким чином, в спірний період з 10.2015 по 09.2021 між позивачем та відповідачкою виникло зобов`язання з оплати за теплову енергію, що підтверджується такі норми законодавства. Так, відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно із цією статтею, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, які породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надав теплову енергію, а відповідач використав надану послугу від загальних трубопроводів для задоволення власних потреб.

Згідно із ст. 162 ЖК України та п. 14, 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковою територією, затверджених постановою КМУ № 572 від 08.10.1992 та відповідно до пунктів 18,20 постанови КМУ «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення…» № 630 від 21.07.2005 наймач (власник) зобов`язаний самостійно та щомісяця вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до ч.2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно - технічних вимог і правил експлуатації будинку.

За положеннями статті 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до п.24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 (надані Правила 630), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральних органом виконавчої влади з питань житлово - комунального господарства. У відповідності до п. 25 Правил 630 самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово - комунального господарства України від 22.11.2005 № 4 встановлено Порядок розгляду та прийняття рішення про відключення споживачів від мереж централізованого опалення (надалі Порядок 4).

Так, для вирішення питання відключення від мереж централізованого опалення його власник повинен звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж централізованого опалення. Рішення комісії оформлюється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові. При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж централізованого опалення.

Проект індивідуального (автономного) теплопостачання відокремлення від мереж ЦО і ГВП виконує проектна організація на підставі договору із замовником.

Пунктом 2.1 Порядку № 4 передбачено, що для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштування індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

Згідно з пунктом 2.2. Порядку № 4 комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власником) системи теплопостачання. Комісією, у разі необхідності, можуть розглядатися питання збільшення потужностей та можуть розроблятися пропозиції щодо їх фінансування, а також зміни систем внутрішньо квартальних, а в деяких випадках і магістральних мереж газо-, водо-, теплопостачання. Засідання Комісії відбувається за участю заявника або його уповноваженого представника. Рішення Комісії оформлюється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові.

Відповідно до п. 2.5 Порядку № 4 відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення і гарячого водопостачання та власника або наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ним особи.

Згідно із п.п. 2.6, 2.7 Порядку 4 по закінченню робіт складається Акт про відключення від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження Акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Крім того, наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 № 169, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2007 № 1320/14587, у Порядок № 4 були внесені зміни, загальний зміст яких зводиться до можливості відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води лише цілого житлового будинку, а не його окремих приміщень.

Цей висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах ВС від 27.02.2018 № 234/1116/16-а, від 04.04.2018 у справі № 826/9835/16, від 15.08.2019 у справі № 210/2496/15-а (2-а/210/14/16), від 05.11.2020 у справі № 229/4116/17.

Отже, законодавством встановлений чіткий порядок відключення від мереж централізованого теплопостачання.

Жодного Акту, затвердженого на засідання Комісії про відключення від мереж ЦО і ГВП на адресу ВО «Костянтинівкатеполомережа» не надходило.

Даних щодо прийняття міжвідомчою комісією рішення про відключення відповідача від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води, та перегляд умов договору про надання послуг з централізованого теплопостачання, як того вимагає Порядок від 22.11.2005 № 4, у матеріалах справи немає.

Тобто відсутні підстави вважати, що квартира відповідачки є такою, що відключена від централізованого теплопостачання відповідно до вимог, передбачених законодавством.

Відповідачка не дотрималася вказаного порядку відключення від мереж централізованого опалення, а тому у позивача є підстави для нарахування плати за опалення в спірний період та право вимоги оплати нарахованих платежів.

Відповідно до ст.ст. 526,527,814,820 ЦК України, статті 162 ЖК, ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» та п. 18 Правил № 630 власник/наймач (споживач комунальної послуги) зобов`язаний щомісяця вносити плату за комунальні послуги, оплата за теплову енергію здійснюється споживачем не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем).

Зазначені обставини підтверджують недотримання відповідачем в спірний період встановлених законом норм щодо відключення від мереж централізованого теплопостачання. У зв`язку з чим, вважав надані відповідачкою докази неаргументованими. Також позивачем в якості доказу подана копія договору № 81/юр від 18.06.2009 (а.с.54-62).

Відповідачкою заперечення не подані.

Третя особа письмових пояснень на позов не подала.

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12.11.2021 відкрито провадження у цій справі, справу призначено до судового розгляду, учасникам справи встановлені строки на подання заяв по суті (а.с.20).

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2022 року залучено до участі в розгляді цієї справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комунальне підприємство «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради» (а.с.63).

Представник позивача Огородников К. О. у судовому засіданні позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа» підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві. В подальшому представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідачка ОСОБА_1 , представник відповідачки ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа» не визнали в повному обсязі, пояснивши, що у спірний період часу відповідачка послугами позивача не користувалася, оскільки у її квартирі демонтована система централізованого опалення. Крім того, між позивачем та відповідачкою не існує укладеного договору про надання послуг з теплопостачання, що виключає зобов`язання відповідачки з оплати послуг позивача. Також просили застосувати строки позовної давності. В подальшому відповідачка, представник відповідачки, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, їх неявка згідно із ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Представник третьої особи КП «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, його неявка згідно із ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа» в період часу з 10.2015 по 09.2021 постачало централізоване опалення ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , про що свідчить особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий у ВО «Костянтинівкатепломережа» на ім`я відповідачки (а.с.3-4); копія Договору дарування від 20.07.2007 р/№ 1-1062, згідно із яким ОСОБА_4 є власницею квартири АДРЕСА_1 (а.с.12-15); акти про підключення житлового будинку АДРЕСА_2 до системи централізованого опалення від 15 жовтня 2015 року, 15 жовтня 2016 року, 17 жовтня 2017 року, 26 жовтня 2018 року, 28 жовтня 2019 року, 02 листопада 2020 року (а.с. 9-11).

Частиною 1 статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-1У, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-УШ, який набрав чинності 10.12.2017(далі Закон № 2189-УШ), індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону № 2189-УШ, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону № 2189-УШ, виконавець комунальної послуги не несе відповідальності за її ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, якщо доведе, що в точці обліку такої послуги (в разі укладення індивідуального договору - на межі внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку та інженерно-технічних систем приміщення споживача) її якість відповідала вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства і договором.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно із п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлений інший строк.

В порушення вищенаведених норм законодавства, відповідачка не сплачувала вартість послуг з централізованого опалення та згідно із розрахунком заборгованості борг відповідачки перед позивачем за період жовтня 2015 року по вересень 2021 року складає 66019,29 грн(а.с.3-4).

Вказаний розрахунок відповідає вимогам, передбаченим Правилами надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

У судовому засіданні від 14.01.2022 стороною відповідачки зроблено заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3, 4 статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналізуючи вказані норми права Верховний Суд України в постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-43цс17 виклав такий правовий висновок.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду із вказаним позовом 28 жовтня 2021 року, а з розрахунку заборгованості вбачається, що у період з жовтня 2015 року по вересень 2021 року відповідачка не здійснювала оплат за надані послуги з теплопостачання, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивача суми заборгованості за надані послуги теплопостачання у межах строку позовної давності за період з листопада 2018 року по вересень 2021 року включно в розмірі 24024,93 грн, відмовивши у задоволенні позовних вимог за період з жовтня 2015 року по жовтень 2018 року включно.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідачки про те, що послуг позивача вона не отримувала у зв`язку з тим, що її квартира відключена від систем централізованого опалення і послугами позивача вона не користується з огляду на таке.

За положеннями частини першої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

У відповідності до пункту 25 Правил самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до пунктів 25, 26, 30 пункту 3 Правил № 630, відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (п. 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22.11.2005 № 4).

При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (п. 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22.11.2005 № 4).

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року №169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Відповідачкою суду не надано доказів, зокрема копії рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування, про відключення належної їй квартири від системи централізованого опалення, яке б засвідчувало факт відключення квартири від мереж центрального теплопостачання та ненадання їй послуг з постачання тепла.

Надані ж відповідачкою Акт обстеження від 20.04.2015 (а.с.37); довідка № 17 від 13.03.2015 (а.с.38), копія рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області № 233/1257/15-ц (а.с.39-40) не є рішенням постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування, про відключення квартири відповідачки від системи централізованого опалення, а тому вони не можуть бути доказами на підтвердження правомірності відключення квартири від мереж центрального теплопостачання.

Так, в акті обстеження від 20.04.2015 (а.с.37) зафіксована відсутність у квартирі відповідачки системи централізованого опалення станом на 20.04.2015. Довідка № 17 від 13 березня 2015 року (а.с.38) містить інформацію щодо причин залиття внаслідок зносу мереж (радіаторів) централізованого опалення. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02.04.2015 № 233/1257/15-ц (а.с.39-40) зобов`язано КП «СЕЗ» обстежити та скласти відповідний акт про стан системи централізованого опалення в квартирі АДРЕСА_1 .

Отже, оскільки судом не встановлені обставини щодо дотримання порядку розгляду та прийняття рішення про відключення окремого житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання, суд приходить до висновку про те, що відключення квартири відповідачки від системи центрального опалення було здійснено з його порушенням.

Верховний Суд України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1192 цс15 зробив висновок про те, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Посилання відповідачки про те, що вказане відключення квартири від системи централізованого опалення будинку відбулося силами представників житлово-експлуатаційної організації не спростовує висновків суду, оскільки саме частиною 1 статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, 18.06.2019 між КП «СЕЗ» та ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа» укладено договір від 18.06.2009 № 81-Юр (а.с.55-62), який є діючим на сьогоднішній день, відповідно до умов якого виробник (ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа») забезпечує постачання теплової енергії у багатоквартирний житловий фонд виконавця (КП «СЕЗ») незалежно від форми власності, для забезпечення населення послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання цілодобово чи за графіком відповідно до діючих норм до точки розподілу зовнішньої стіни будинку. Виконавець забезпечує розподіл, регулювання, подачу теплової енергії за графіком відповідно до діючих норм, для забезпечення централізованого опалення та гарячого водопостачання у середині будинку, здійснює утримання та технічне обслуговування внутрішньо будинкових мереж. Для реалізації умов договору виробник приймає на себе зобов`язання поставляти теплову енергію для забезпечення централізованого опалення виконавцю відповідно до діючих норм до точки розподілу зовнішньої стіни будинку.

Тобто, із змісту зазначеного договору вбачається, що КП «СЕЗ», а не ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа», є особою, до обов`язків якої належить забезпечення якісного функціонування внутрішньобудинкової та внутрішньоквартирної системи централізованого опалення, а саме КП «СЕЗ» наділено повноваженнями регулювати відносини власників квартир щодо отримання якісних послуг з централізованого опалення в межах квартири та будинку.

Суд також не приймає до уваги доводи відповідачки щодо відсутності договірних відносин між нею та позивачем, з огляду на таке.

Згідно із ч.1 статті 13 ЦК України особа здійснює цивільні права у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч.1 ст.11 ЦК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 4) інші юридичні факти (ч.2 ст.11 ЦК України). Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ч.3 ст.11 ЦК України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Частиною першої статті 6 Закону № 2189-УШ визначено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п.6 ч.1 ст.1 Закону № 2189-УШ).

Частиною 1 ст. 12 Закону № 2189-УШ встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до частини першої статті 13, пункту 5 частини 2 статті 7 Закону № 2189-УШ, договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 2 статті 9 Закону № 2189-УШ встановлено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Отже, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

За таких обставин, позов належить задовольнити частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд пропорційно до розміру задоволених вимог та враховуючи сплату позивачем судового збору в мінімальному розмірі, який встановлено Законом України «Про судовий збір», присуджує стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (, адреса: Донецька область, м. Краматорськ, пров. Земляний, буд.2) в особі виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» (, адреса: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Лівобережна,62) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ), третя особа Комунальне підприємство «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради» (адреса: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Шмітда, 24) про стягнення суми заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 у АТ «Ощадбанк», МФО 0, , заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з листопада 2018 року по вересень 2021 року включно в розмірі 24024 (двадцять чотири тисячі двадцять чотири) грн 93 коп.

В задоволенні позовних вимог Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за період з жовтня 2015 року по жовтень 2018 року включно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ВО ОКП «Донецьктеплокомуненерго» «Костянтинівкатепломережа», розрахунковий рахунок № НОМЕР_4 КБ «ПриватБанк» м. Краматорськ, МФО 0, , судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

Повний текст рішення складено 19 липня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О. В. Каліуш