Єдиний унікальний № 371/429/22
Номер провадження № 2/371/467/22
"19" липня 2022 р. м. Миронівка
Миронівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Каневського В. О.,
за участю секретаря судового засідання Семерей Л. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Миронівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову посилався на ту обставину, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстрований племінник позивача ОСОБА_2 , який з квітня 2021 року за вказаною адресою не проживає. Оскільки його реєстрація перешкоджає позивачу користуватися своїм майном, тому останній просив усунути перешкоди у користуванні належним йому майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком у зв`язку з відсутністю за місцем реєстрації протягом більше одного року. Також просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити; проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме через оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України».
На підставі ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що за договором купівлі-продажу від 13.11.2007, ОСОБА_3 , яка діє від імені ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) уклали договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).
За витягом з Державного реєстру правочинів №4944215 від 13.11.2007, Приватний нотаріус Захарченко Н. Ф. 13.11.2007 здійснила реєстрацію договору купівлі-прожажу; номер правочину 2487098 (а.с.15).
З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №16764717, №16764756 від 22.11.2007, ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 13.11.2007 (а.с.11, 12).
Право власності позивача на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , також підтверджується довідкою виконавчого комітету Миронівської міської ради №12/06-24/173 від 31.05.2022 (а.с.16), технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.17-21).
За актами обстеження Миронівської міської ради №02-49/168 від 06.04.2021, 02-49/229 від 12.05.2021, №02-49/288 від 08.06.2021, №02-49/375 від 09.07.2021, №02-49/474 від 06.08.2021, №02-49/564 від 02.09.2021, №02-49/747 від 11.10.2021, №02-49/842 від 03.11.2021, №02-49/1023 від 08.12.2021, №12/06-4914 від 10.01.2022, №12/06-49/9 від 02.02.2022, №12/06-49/16 від 04.03.2022, №12/06-49/19 від 05.04.2022, №12/06-49/25 від 19.05.2022, у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , зареєстрований проте не проживає ОСОБА_2 ; будь які особисті речі останнього у будинку відсутні (а.с.22-35).
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та у разі необхідності, зняття особи з реєстраційного обліку, проте це право залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Визначальним для захисту права власності на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Разом з тим, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням можливе за умови, що таке втручання у право особи на повагу до приватного життя та права на житло, передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві.
Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач є власником житлового будинку; відповідач спільно з власником у житловому будинку не проживає понад рік (з квітня 2021 року), спільним побутом не пов`язаний, вибув із зазначеного житлового будинку. Підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є його свідома поведінка, яка свідчить про втрату інтересу до такого житлового приміщення, оскільки зворотне у ході судового розгляду не встановлено.
Тому враховуючи, що достатніх та триваючих зв`язків у відповідача із спірним житлом не встановлено, оскільки будь які його особисті речі у будинку відсутні, реєстрація відповідача перешкоджає позивачу користуватися своїм майном, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення суми судових витрат, суд виходив з того, що ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із квитанції №1 від 03.06.2022 позивач при подачі позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яності дві гривні 40 копійок). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, суд стягує з відповідача суму судових витрат у вказаному розмірі.
Керуючись ст.ст.2, 10, 12, 76, 81, 89, 141, 263, 273, 280-289 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору та становлять 992,40 грн (дев`ятсот дев`яності дві гривні 40 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Суддя В. О. Каневський