№ 2-212/11
№ 4-с/242/1/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Хацько Н. О., секретар судового засідання Клименко А. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Легезін Олексій Геннадійович, на дії державного виконавця Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) та про зобов`язання вчинити певні дії, заінтересовані особи: АТ «УкрСиббанк», ТОВ «Кей-Колект», -

встановив:

Заявник звернувся із даною скаргою, в обґрунтування якої зазначив, що 28 жовтня 2020 він випадково дізнався про наявність відкритого виконавчого провадження №24560005. Ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження зазначив, що виконавче провадження відкрито 18.02.2011 на підставі виконавчого листа №2-212/11, виданого Ворошиловським районним судом м. Донецька на підставі рішення від 12.01.2011 року по справі за позовом публічного акціонерного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 03.12.2007 в розмірі 88608,34 доларів США, що в еквіваленті становить 709353,98 грн. Жодних документів скаржник не отримував, що є порушенням вимог статей 6,12,31 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час відкриття виконавчого провадження). 20.10.2020 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. У постанові від 20.10.2020 року стягувачем зазначено ПАТ «УкрСиббанк», а постанову направлено до АТ «Укргазбанк». У порушення частини 3 глави Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 у постанові державного виконавця не зазначено повне найменування та місцезнаходження установи (банку) якій надіслано постанову. Зазначив, що з 28.01.2013 року у виконавчому провадженні не здійснено заміни стягувача на ТОВ «Кей-Колект». Вважає, що постанова державного виконавця містить порушення, а тому має бути скасована. Також заявник посилається на триваючу незаконну бездіяльність виконавчої служби, яке полягає у тому, що державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців, та вважає, що державний виконавець повинен був закрити виконавче провадження на підставі пункту 2 статті 30 і пункту 6 частини статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Просить суд:

-скасувати постанову від 20 жовтня 2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) ВП №24560005;

-визнати бездіяльність Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) щодо не закриття виконавчого провадження ВП №24560005 з 2011 року незаконною;

-зобов`язати Мар`їнський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) закрити виконавче провадження ВП №24560005, відкрите 18.02.2011 на підставі виконавчого листа №2-212/11, виданого Ворошиловським районним судом м. Донецька на підставі рішення від 12 січня 2011 року по справі за позовом публічного акціонерного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 03.12.2007 в розмірі 88608,34 доларів США, що в еквіваленті становить 709353,98 грн.

Ухвалою суду від 18.12.2020 року ініційовано питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №2-212/11. Провадження по скарзі зупинено.

Ухвалою суду від 18.02.2021 року відновлено частково втрачене судове провадження по цивільній справі №2-212/11 за позовом публічного акціонерного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відновлено ухвалу Ворошиловського районного суду м.Донецька від 22.01.2013, якою змінено стягувача у виконавчих провадженнях з примусового виконання виконавчих листів по справі №2-212/11.

Ухвалою суду від 24.03.2021 поновлено провадження за скаргою.

Ухвалою суду від 06.04.2021 визнано явку представника Мар`їнський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) обов`язковою.

Ухвалою суду від 19.04.2021 залучено до участі у справі в якості стягувача ТОВ «Кей-Колект».

Ухвалою суду від 14.05.2021 витребувано від АТ «УкрСиббанк» належним чином засвідчені копії судового рішення Ворошиловського районного суду м.Донецька по справі №2-212/11 від 12.01.2011 про стягнення боргу з ОСОБА_1 , копію факторингу №2 від 13.02.2012, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», копію акту приймання передачі прав вимоги за договором факторингу №2 від 13.02.2012, копію реєстру договорів або іншого договору, що містить інформацію про передачу до ТОВ «Кей-Колект» прав вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 03.12.2007.

Заявник та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник заінтересованих осіб АТ «УкрСиббанк» і ТОВ «Кей-Колект» у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду скарги повідомлені належним чином.

Представник Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду скарги повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а також письмові пояснення, у відповідності до яких на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження з примусового виконання рішення у справі № 2-212/11 про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу на користь ПАТ «УкрСиббанк» в розмірі 709 353,98 грн.

20 жовтня 2020 року державним виконавець було винесено постанову про арешт коштів боржника, копії яких було направлено боржнику та на адресу АБ «Укргазбанк».

За повідомленням АБ «Укргазбанк» дану постанову було прийнято банком до виконання 06 листопада 2020 року. Тобто станом на 06 листопада 2020 року рахунок, на який було накладено арешт, не мав статусу рахунку зі спеціальним режимом використання.

Проте 17 лютого 2021 року банком була надана інформація щодо рахунку ОСОБА_1 зі спеціальним режимом використання, і державним виконавцем було винесено постанову про зняття арешту із вказаного рахунку.

Крім того, після повідомлення від АТ «УкрСиббанк» про те, що даний банк не є стягувачем у справі, державним виконавцем було направлено запит до ТОВ «Кей-Коллект» із вимогою про надання ухвали про заміну стягувача у справі.

Копія даної ухвали була отримана виконавцем від Селидівського міського суду Донецької області 14 квітня 2021 року, і 15 квітня 2021 року державним виконавцем було винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, а саме з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей-Коллект».

21 квітня 2021 року ТОВ «Кей-Коллект» надано платіжні реквізити, на які слід зараховувати стягнену заборгованість, а також клопотання про арешт коштів боржника.

27 квітня 2021 року державним виконавцем винесено постанова про арешт коштів боржника, крім коштів зі спеціальним режимом використання та інших коштів, арешт яких заборонений законом. Дана постанова була направлена до АТ «Укргазбанк».

17 червня 2021 року від АТ «Укргазбанк» надійшов лист до ДВС про виконання постанови державного виконавця про арешт коштів боржника в повному обсязі.

Державний виконавець наголошує, що банк, який виконує постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржнику у відповідності до вимог ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначати статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про такий рахунок та повернути постанову про арешт коштів боржника без виконання, що є підставою для виконавця для зняття арешту з цих коштів.

Таким чином, виконавши постанову державного виконавця від 17 червня 2021 року, банк самостійно визначив, що у боржника ОСОБА_1 відсутні рахунки, на які у відповідності до закону, є заборона щодо накладення арешту.

Крім того, державний виконавець зазначає, що боржник звернувся із даною скаргою, пропустивши строк, встановлений для звернення.

Просить в задоволенні скарги відмовити.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мар`їнського управління юстиції від 18.02.2011 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-212/11 виданого 12.01.2011 Ворошиловського районного суду м.Донецька про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу у розмірі 709353,98 грн. (ВП 24560005).

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Мар`їнського районного управління юстиції від 04.09.2013 року накладено арешт на все майно ОСОБА_1 .

Постановою головного державного виконавця Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 20.10.2020 звернуто стягнення на доходи боржника у АТ «Укргазбанк». Згідно з супровідним листом №41969 від 20.10.2020 дану постанову направлено до АТ «Укргазбанк» за адресою: 01001, м. Київ, вул.. Єреванська, 1, для виконання.

Також, з наданих матеріалів виконавчого провадження ВП №24560005 вбачається, що починаючи з 2011 року державним виконавцем вчинялися дії з приводу встановлення майна боржника для примусового виконання рішення суду.

При цьому, боржник був обізнаний про наявність виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-212/11 виданого 12.01.2011 Ворошиловського районного суду м.Донецька про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу у розмірі 709353,98 грн. з 2013 року, про що свідчить копія заяви про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ОСОБА_1 від 16.10.2013. року.

Державний виконавець у своїх запереченням зазначав про пропуск скаржником строку для звернення із даною скаргою.

Проте, судом було прийнято скаргу до провадження, а тому суд вважає, що зазначені державним виконавцем обставини з приводу пропуску строку не є вирішальними для даної скарги.

Предметом розгляду скарги є постанова головного державного виконавця Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 20.10.2020 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а також триваюча бездіяльність державного виконавця з приводу не закриття виконавчого провадження.

Питання, що виникають на стадії виконання рішень вирішуються в порядку, передбаченому нормами ЦПК України та Законом України "Про виконавче провадження".

Спеціальним нормативним актом з питань виконання судового рішення є Закон України "Про виконавче провадження", яким врегульовані питання щодо порядку, умов та підстав здійснення виконавчого провадження з примусового виконання рішень.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Статтею 15 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців.

Отже, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема:

- проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

- проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

- з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

- накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

- накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

- отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

- здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Також, статтею 19 Закону України "Про виконавче провадження" визначено права і обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження, згідно з якою сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

При цьому, боржник зобов`язаний:

1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;

5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;

6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Особи, які на підставі закону звернулися з позовом в інтересах інших осіб (крім прокурора), беруть участь у виконавчому провадженні і користуються правами сторони виконавчого провадження, відкритого за їхньою заявою або за заявою іншої сторони в справі.

З огляду на викладене, Закон України «Про виконавче провадження» наділяє сторін виконавчого провадження певними правами та покладає на сторони певні обов`язки, які мають виконуватися ними.

При цьому, на державного виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а боржник у свою чергу повинен утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Отже, в межах виконавчого провадження, державний виконавець з метою виконання рішення суду та користуючись правами наділеними Законом України «Про виконавче провадження» прийняв постанову від 20.10.2020 про звернення стягнення на доходи боржника у АТ «Укргазбанк», яку для виконання направлено до АТ «Укргазбанк» за адресою: 01001, м. Київ, вул. Єреванська, 1.

Боржник посилаючись на невідповідність постанови державного виконавця вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5, просить її скасувати, оскільки у постанові державного виконавця не зазначено повне найменування та місцезнаходження установи (банку) якій надіслано постанову.

Вирішуючи питання щодо відповідності постанови частині 3 Глави Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 суд враховує наступне.

Частиною 3 Глави Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 визначено, що про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів. Копія зазначеної постанови залишається у виконавчому провадженні на контролі.

Також, даною Інструкцією передбачено, що постанова повинна містити:

-повне найменування та місцезнаходження підприємства, установи, організації, прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи чи фізичної особи - підприємця, якій надсилається постанова, та її місце проживання;

-порядок стягнення суми боргу;

-розмір відрахувань;

-реквізити рахунку органу державної виконавчої служби, рахунку приватного виконавця, на який необхідно перераховувати стягнуті кошти;

-вимогу щодо направлення звітів про здійснені відрахування та виплати із зазначенням періодичності подання звітів та адреси, на яку необхідно направляти звіти;

-роз`яснення про відповідальність за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог Закону ( у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника).

Постанова підписується виконавцем.

Слід звернути увагу, що постанова державного виконавця від 20.10.2020 дійсно не містить повне найменування установи та адреси, де боржник отримує дохід.

Разом з тим, постанова містить скорочену назву установи, та містить інші необхідні реквізити, а саме порядок стягнення суми боргу, розмір відрахувань, реквізити рахунку органу державної виконавчої служби, рахунку приватного виконавця, на який необхідно перераховувати стягнуті кошти, вимогу щодо направлення звітів про здійснені відрахування та виплати із зазначенням періодичності подання звітів та адреси, на яку необхідно направляти звіти, роз`яснення про відповідальність за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог Закону ( у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника), а також дана постанова підписана державним виконавцем.

Згідно із супровідного листа №41969 від 20.10.2020 вказану постанову державного виконавця направлено до АТ «Укргазбанк» за адресою: 01001, м. Київ, вул. Єреванська, 1, що відповідає відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Також, матеріали справи містять лист акціонерного банка «Укргазбанк» №БГ-9880 від 10.11.2020, з якого вбачається, що постанова державного виконавця прийнята до виконання 06.11.2020.

Отже, дана постанова виконується установою, де боржник має кошти, на які у свою чергу може бути звернуто стягнення. Будь-яких перешкод у виконанні вказаної постанови АТ «Укргазбанк» не виникало.

Слід також зазначити, що ані Закон України «Про виконавче провадження», а ні Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5, не визначає наслідків недотримання змісту постанови державного виконавця зазначених вимог.

Отже, відсутність у постанові державного виконавця Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 20.10.2020 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, повного найменування та місцезнаходження підприємства, установи, організації, якій надсилається постанова, у порушення частини 3 глави Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5, на думку суду, не є безумовною підставою визнання її незаконною та скасування, а тому суд дійшов висновку, що скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Крім того, суд погоджується з позицією державного виконавця щодо дій, вчинених відносно рахунків зі спеціальним статусом, на які законом заборонено накладати арешт, оскільки вимогами, встановленим в ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Вирішуючи питання щодо тривалої бездіяльності державного виконавця з приводу не закриття виконавчого провадження на підставі п.2 ст. 30 та п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», суд враховує наступне.

Як вже зазначалося, на державного виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 6 частиною 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час відкриття виконавчого провадження) виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

Частиною 2 статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час відкриття виконавчого провадження) встановлено, що державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом 6 місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначений актами цивільного законодавства, правочином або рішенням cудy.

Таким чином, пpи закінченні виконавчого провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку із закінченням строку здійснення виконавчого провадження, визначеного ст. 30 даного Закону, слід відрізняти поняття «строк здійснення виконавчого провадження» та «передбачений законом строк для даного виду стягнення».

Так, строк здійснення виконавчого провадження - це період часу, визначений законом, протягом якого державний виконавець зобов`язаний здійснити виконавчі дії по виконанню рішення дo завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку. У той же час, передбачений законом строк для певного виду стягнення - це термін, протягом якого боржник зобов`язаний здійснювати відповідні дії (наприклад, щомісяця виплачувати певну суму коштів, аліментів тощо).

Отже, стаття 49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції станом на серпень 2011 року не передбачала такої підстави закриття, як закінчення строків визначених статтею 30 зазначеного Закону, зокрема закінчення строку виконавчого провадження.

Крім того, слід зазначити, що на даний час боржником рішення суду не виконується, виконавче провадження з примусового рішення суду триває.

Закон України «Про виконавче провадження» в редакції на час розгляду справи, а саме стаття 39 Закону, передбачає підстави для закінчення виконавчого провадження та на час розгляду справи у суду відсутні відомості щодо настання підстав, які б мали наслідком закінчення виконавчого провадження.

Поряд з викладеним суд вважає за необхідне зазначити таке. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" no. 15729/07, від 05.07.2012 Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також ЄСПЛ зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

З огляду на викладе, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні скарги в частині визнання бездіяльності Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) щодо не закриття виконавчого провадження ВП №24560005 з 2011 року незаконною.

Вимога скаржника щодо зобов`язання Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) закрити виконавче провадження ВП №24560005, відкрите 18.02.2011 на підставі виконавчого листа №2-212/11, виданого Ворошиловським районним судом м.Донецька на підставі рішення від 12 січня 2011 року, є похідною від вимоги щодо визнання бездіяльності державного виконавця з приводу не закриття виконавчого провадження, у задоволенні якої скаржнику відмовлено, а тому вона також задоволенню не підлягає.

Окрім іншого, скаржник у скарзі зазначав про у виконавчому провадженні не здійснено заміни стягувача, оскільки ПАТ «УкрСиббанк» вже не є кредитором, та державний виконавець здійснює стягнення та виконавчі дії на користь невідомих осіб.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ухвалою суду від 18.02.2021 року відновлено частково втрачене судове провадження по цивільній справі №2-212/11 за позовом публічного акціонерного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відновлено ухвалу Ворошиловського районного суду м.Донецька від 22.01.2013, якою змінено стягувача у виконавчих провадженнях з примусового виконання виконавчих листів по справі №2-212/11.

Відсутність вказаної ухвали суду у державного виконавця, який здійснює примусове виконання рішення суду, не є підставою для закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого листа стягувачу.

Навпаки, статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження» грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.

Не допускається виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових сум заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 51 цього Закону).

Частиною 7 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо стягнуті з боржника грошові суми не витребувані стягувачем протягом одного року з дня їх зарахування на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця, такі суми зараховуються до Державного бюджету України в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, за умови повідомлення виконавцем стягувача про наявність стягнутих на його користь грошових сум.

Отже, у будь-якому випадку, державний виконавець зобов`язаний вживати заходів з примусового виконання рішення суду, навіть за відсутності відомостей щодо рахунку стягувача на який необхідно зарахувати стягнуті кошти боржника. Новий кредитор, у разі вирішення питання про його вступ у виконавче провадження як стягувача, має права та обов`язки визначені Законом України «Про виконавче провадження», у даному випадку на отримання грошових коштів стягнутих з боржника на підставі рішення суду.

Крім того, як зазначив державний виконавець у своїх поясненнях, 15 квітня 2021 року державним виконавцем було винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, а саме з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей-Коллект», із подальшим зазначення платіжних реквізитів стягувача.

З огляду на викладене, виходячи з вимог ст. 451 ЦПК України, враховуючи те, що оскаржувані дії державного виконавця не суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.260, 447-451, ЦПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Легезін Олексій Геннадійович, на дії державного виконавця Мар`їнського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) та про зобов`язання вчинити певні дії, заінтересовані особи: АТ «УкрСиббанк», ТОВ «Кей-Колект» - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому цієї ухвали суду.

Суддя