Справа № 369/3705/21
Апеляційне провадження №22-ц/824/7467/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2022 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія», приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Регіональні електромережі», треті особи: ТОВ «Затишний двір», Національна комісія, що здійснює державне регулювання сферах енергетики та комунальних послуг в особі Управління НКРЕКП у м. Києві та Київській області, Антимонопольний комітет в особі територіального підрозділу Київське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України про захист прав споживача, визнання публічного договору укладеним,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про захист прав споживача, визнання публічного договору укладеним.

В обґрунтування позову зазначив,що ще у 2016 році ОСОБА_1 було придбано квартиру в житловому комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований в с. Гатне Київської області.

З березня 2017 року позивач почав заселення до своєї квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Повноцінно мешкати в квартирі позивач збирався з квітня 2017, при цьому розумів, що коли остаточно переїде до вищевказаної квартири, у нього з`явиться потреба у використанні електроенергії.

Для вирішення цього питання йому довелось звернутись до забудовника. Представники забудовника повідомили про те, що він може користуватись електроприладами, бо лічильник для квартири вже встановлено і опломбовано «Київобленерго» - на той час Приватне Акціонерне Товариство «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ МЕРЕЖІ», але перед цим йому потрібно укласти з утвореним цим же забудовником підприємством для можливості отримання та відповідної оплати житлово-комунальних послуг. Таким підприємством забудовником було визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАТИШНИЙ ДВІР».

Отже, з моменту початку заселення до квартири, між позивачем та ТОВ «ЗАТИШНИЙ ДВІР» було укладено договір від 01.03.2017 про «Надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території», Б/Н. Однак, згідно змісту вищевказаного договору ТОВ «ЗАТИШНИЙ ДВІР» повинно було надавати лише послуги з утримання будинку та прибудинкової території, у той час як про споживання електроенергії та про її оплату у цьому договорі не було жодної мови.

Остаточно ж переїхавши до квартири, приблизно вже з 01.04.2017 позивач почав повноцінно користуватися послугами ПАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ МЕРЕЖІ», шляхом споживання електроенергії, однак, позивач не розумів - чому означене відбувається без укладання відповідного договору, незважаючи на те, що лічильник опломбований.

У кінці 2017 року позивач особисто приїхав до представництва ПАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ МЕРЕЖІ» за адресою їх місцезнаходження - у м. Вишневе та в черговий раз, але вже очно повідомив, що має намір укласти угоду з енергопостачальною організацією, бо немає бажання сплачувати за спожиту електроенергію по тарифам як для юридичних осіб. У відповідь позивач знову отримав відмову, з посиланням що за місцем його споживання нема навіть поштової адреси, а відповідно - у зв`язку з відсутністю можливості це зробити на підставі якихось існуючих спеціальних регламентів.

Тобто матеріальне порушення права позивача полягало в тому, що мешкаючи в квартирі один, він фактично споживав максимально 90 кВт/год електроенергії на місяць, а отже, згідно тарифів для населення, що є незмінними з моменту заселення і до сьогодні, позивач повинен би був сплачувати по 0.9 грн за кВт, натомість же ТОВ «ЗАТИШНИЙ ДВІР» з позивача стягувалося за будівельними тарифами майже в три рази більше.

З огляду на викладене вище 05.12.2020 позивачем було відправлено листа до ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» в якому він стисло виклав обставини, викладені в позові. Аналогічного змісту лист 08.12.2020 було направлено і до ПАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ МЕРЕЖІ». Однак, жодні спроби підписати договір не дали результатів, що й стало підставою для звернення до суду з метою захисту порушених прав.

У зв`язку з вищевикладеним позивач просив суд визнати укладеним публічний договір про електропостачання та надання послуг з розподілу та передачі електричної енергії між Позивачем та ПАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ МЕРЕЖІ» з моменту початку отримання послуг з постачання електроенергії, а саме - з 01.04.2017 року до 01.01.2019 року; визнати укладеним публічний договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії між Позивачем та ПАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ МЕРЕЖІ» з 01.01.2019 року на умовах типового договору згідно Додатку 3 Постанови Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312; визнати укладеним публічний договір з постачання електроенергії постачальником універсальної послуги (електропостачання) між ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» та Позивачем з 01.01.2019 року на умовах типового договору згідно Додатку 6 Постанови Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач направив апеляційну скаргу, в якій зазначив, щооскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просить апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

15.06.2022 року до Київського апеляційного суду від приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Регіональні електромережі» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

15.06.2022 року на електронну адресу Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

17.06.2022 року до Київського апеляційного суду від ТОВ «Київська обласна ЕК» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

В судове засідання 07.07.2022 року представник ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні електромережі» та представники третіх осіб ТОВ «Затишний двір», Національна комісія, що здійснює державне регулювання сферах енергетики та комунальних послуг в особі Управління НКРЕКП у м. Києві та Київській області, Антимонопольний комітет в особі територіального підрозділу Київське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України до суду не з`явилися, про розгляд справи належним чином повідомлялися, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надали.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Під час розгляду справи судом встановлено, що01.03.2017 між ОСОБА_1 та ТОВ «Затишний двір» укладено договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території».

Відповідно до даного договору та наданими рахунками позивач здійснює оплату третій особі в тому числі за спожиту електричну енергію, згідно з тарифом, визначеним для суб`єкта господарювання.

Відповідні договори між позивачем та оператором системи розподілу та енергопостачальником не укладені.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Свою незгоду з висновком суду першої інстанції апелянт обґрунтовує насамперед тим, що фактично в спірний період він користувався електроенергією. Крім того на даний час між ним та одним із відповідачів вже укладений індивідуальний договір постачання електроенергії. Все це з точки зору апелянта свідчить про безпідставність висновку суду про те, що до цього індивідуальний договір не було укладено саме у зв`язку з невиконанням передбачених законом умов для цього.

Дослідивши дані доводи апелянта, колегія суддів вважає, що вони не можуть бути прийняті апеляційним судом з огляду на наступне:

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції цілком обґрунтовано та аргументовано зазначав про те, що відповідно до умов законодавства України для укладення відповідного договору постачання електроенергії передбачені певні умови щодо приєднання електроустановок будинку до електричної мережі, розроблення проекту внутрішнього електропостачання із розробки дозволу до використання потужностей на загальнобудинкові потреби будинку та по кожній окремій квартирі в межах загальних по будинку потужностях, що була дозволена технічними умовами на приєднання та подання його погодження з ОСР, а також виконання інших необхідних умов, передбачених Правилами роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ).

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Докази, що вищезгадані умови ПРРЕЕ були виконані позивачем до суду надано не було, у зв`язку з чим, суд першої інстанції цілком обґрунтовано прийшов до висновку про недоведеність позовних вимог.

З таким висновком суду першої інстанції повністю погоджується і апеляційний суд, оскільки належні та допустимі докази з цього приводу позивачем представлені не були. Більш того, колегія суддів звертає увагу також і на те, що позивачем взагалі не було представлено до суду жодного доказу щодо того, що він є власником квартири в зазначеному вище будинку, відтак є суб`єктом правовідносин щодо постачання електричної енергії.

Окрім того, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу також на те, що самі по собі твердження позивача про фактичне користування електричною енергією в спірний період не може свідчити про виконання умов ПРРЕЕ, оскільки, як зазначав сам позивач, електропостачання здійснювалося на адресу забудовника ТОВ «Затишний двір», і користувався електроенергією власниками квартир фактично здійснювалося від імені такої юридичної особи. Подальше ж укладення індивідуального договору на постачання електроенергії також не свідчить про те, що вимоги ПРРЕЕ існували і до дати укладення цього договору.

З огляду на вищевказане колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько