КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 357/2650/21 Головуючий у суді першої інстанції - Кошель Б.І.
Номер провадження № 22-ц/824/4913/2022 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу), -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2021 року АТ «СК «Країна» звернулось до суду із вказаним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу), відповідно до якого просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ суму в якості страхового відшкодування у розмірі 15 000 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 08 жовтня 2019 року між АТ «СК «Країна» та ОСОБА_2 було укладено Договір страхування транспортних засобів №АО/2245131, який був укладений зі знижкою 50%, згідно ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», предметом якого є страхування автомобіля Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Вказано, що 08 вересня 2020 року у м. Біла Церква трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та застрахованого автомобіля Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_2 був пошкоджений.

У зв`язку з цим, учасниками даної ДТП було складено повідомлення про дорожньої транспортну пригоду (європротокол), згідно з яким ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні ДТП повністю. На підставі заяви на виплату ОСОБА_3 , в якій було погоджено розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, згідно страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 30 000 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 12247 від 16 жовтня 2020 року.

Позивачем вказано, що відповідно до п.13.2 cт.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до 1 або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

Зазначено, що відповідно до складеного учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколу), на момент вчинення ДТП за кермом забезпеченого ТЗ Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 перебував ОСОБА_1 , а не страхувальник-пенсіонер ОСОБА_2 , який мав відповідну пільгу, із застосуванням якої було укладено даний поліс страхування. Та ОСОБА_1 є відповідальним за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП. У зв`язку з цим відповідач має компенсувати позивачу 50% виплаченого страхового відшкодування, що становить 15 000 грн (30 000 грн х 50%).

Враховуючи вищевикладене, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2021 року позовні вимоги АТ «СК «Країна» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «СК «Країна» страхове відшкодування в розмірі 15 000 грн, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що відповідно до матеріалів справи, відсутні умови, що передбачені статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на звернення із регресним позовом до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду й вказане, на думку апелянта, свідчить про те, що позивач невірно визначився зі способом захисту своїх прав.

Доводами апеляційної скарги є також те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що в Полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/2245131 від 07 жовтня 2019 року не було застосовано п.13.2 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто поліс не містить відповідних відміток, зокрема, щодо базового платежу та коефіцієнти, що застосовувались для розрахунку розміру страхового платежу.

Апелянт також наголошує на тому, що позивачем було порушено порядок визначення вартості матеріального збитку, оскільки не було дотримано вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів при проведенні огляду пошкодженого майна і при складанні ремонтної калькуляції.

В апеляційній скарзі також зазначено, що заяву про виплату страхового було написано від імені ОСОБА_4 , а не від імені ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просив скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2021 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог АТ «СК «Країна» відмовити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції при розгляді вказаної справи було встановлено, що 08 вересня 2020 року у м. Біла Церква трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та застрахованого автомобіля Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 ), отримав пошкодження відповідно до повідомлення про ДТП (Європротокол) Протоколу огляду транспортного засобу від 09 вересня 2020 року та Протоколу огляду транспортного засобу від 23 вересня 2020 року (а.с.12-13,16-20).

Відповідно до п.33.2 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 08 вересня 2020 року між сторонами складено повідомлення про ДТП (Європротокол) (а.с.16).

Як вбачається зі змісту повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду вину у вказаній дорожньо-транспортній пригоді визнав водій автомобіля Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 , що засвідчив власноручним підписом у Європротоколі (а.с.16).

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб марки Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 застраховано у АТ «СК «Країна» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/2245131 від 07 жовтня 2019 року, із строком дії від 08 жовтня 2019 року по 07 жовтня 2020 року, страхувальником за яким є ОСОБА_2 ; страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260 000 гривень; за шкоду, заподіяну майну - 130 000 гривень; розмір франшизи - 0 гривень (а.с.11).

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що вказаний поліс було укладено на пільгових умовах, оскільки страхувальник ОСОБА_2 є пенсіонером, пільга по сплаті платежу - 50%. Транспортний засіб Chevrolet, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким на момент дорожньо-транспортної пригоди керував ОСОБА_1 був забезпечений на момент вчинення ДТП у АТ «СК «Країна», згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/2245131 від 07 жовтня 2019 року.

Матеріалами справи підтверджено, що 11 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «СК «Країна» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку по договору (а.с.14-15).

Згідно ремонтної калькуляції №60304 від 24 вересня 2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 33 023,89 гривень (а.с.21-25).

В подальшому, 28 вересня 2020 року власник пошкодженого транспортного засобу Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_4 звернулась АТ «СК «Країна» із заявою на виплату страхового відшкодування, та заявою щодо погодження розміру страхового відшкодування, у якій погодилась з розміром страхового відшкодування в сумі 30 000 грн (а.с.26-27).

Згідно страхового Акта №01/60304/3.2.29 від 16 жовтня 2020 року АТ «СК «Країна» вирішено виплатити ОСОБА_4 страхове відшкодування у сумі 30 000 гривень (а.с.28).

Судом встановлено, що АТ «СК «Країна» виплачено ОСОБА_4 страхове відшкодування у сумі 30 000 гривень, що стверджується платіжним дорученням №12247 від 16 жовтня 2020 року (а.с.29).

В подальшому, 11 листопада 2020 року АТ «СК «Країна» направило відповідачу ОСОБА_1 претензію про регресні вимоги, у якій просило у порядку регресу повернути 50% від суми сплаченого страховиком власнику пошкодженого автомобіля Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_2 страхового відшкодування, а саме - 15 000 гривень. Однак, вказана претензія залишилась невиконана відповідачем (а.с.30-31).

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги АТ «СК «Країна» мотивував своє рішення тим, що у вказаному випадку допущено порушення умов, передбачених п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки ДТП відбулося без особистого керування страхувальником транспортним засобом, у зв`язку з чим особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, зобов`язана компенсувати страховику 50% відсотків виплаченого страхового відшкодування. З огляду на вказані вимоги закону судом було зазначено, що відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний компенсувати АТ «СК «Країна» 50 % суми сплаченого страхового відшкодування, тобто 15 000 гривень.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу (внеску, премії) встановлюється страховиком самостійно шляхом добутку розміру базового страхового платежу та значень відповідних коригуючих коефіцієнтів, що затверджуються відповідно до пункту 7.2 цієї статті, а також з урахуванням положень пункту 13.2 статті 13 цього Закону. Страховику забороняється встановлювати або пропонувати встановити розмір страхового платежу, розрахований в інший спосіб.

Розмір базового страхового платежу, перелік, значення коригуючих коефіцієнтів та порядок їх застосування затверджуються Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Пропозиції МТСБУ щодо розміру базового страхового платежу та значень коригуючих коефіцієнтів підтверджуються актуарними розрахунками з урахуванням рівня збитковості даного виду страхування в цілому по галузі за останній розрахунковий період, який становить не менше року, та статистичних даних. Якщо Уповноважений орган протягом 60 календарних днів з дня внесення МТСБУ пропозиції не затвердив розмір базового страхового платежу, перелік, значення коригуючих коефіцієнтів та порядок їх застосування, діють попередні коригуючі коефіцієнти, порядок їх застосування та розмір базового страхового платежу.

Згідно п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

Згідно ч. 38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Судом встановлено, що позивачем, як страховиком, сплачено страхове відшкодування на загальну суму 30 000 грн на користь власника транспортного засобу Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_4 , який було пошкоджено в результаті ДТП, де ОСОБА_1 визнав свою вину у вказаному ДТП. При цьому встановлено, що ОСОБА_1 керував застрахованим транспортним засобом, переданим йому страхувальником ОСОБА_2 з порушенням вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема п.13.2 ст. 13 Закону, що забороняє страхувальнику, якому при укладенні договору було зменшено на 50% розмір страхового платежу, передавати застрахований транспортний засіб у керування іншій особі.

Факт порушення страхувальником ОСОБА_2 п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає АТ «СК «Країна» право вимагати у ОСОБА_1 , як винуватця ДТП, компенсації 50 відсотків сплаченого страховиком страхового відшкодування, у зв`язку із чим законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача суми коштів у розмірі 15 000 грн, що становить 50% від сплаченої позивачем суми страхового відшкодування (30 000 грн х 50%).

Доводи апеляційної скарги про те, що в Полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/2245131 від 07 жовтня 2019 року не було застосовано п.13.2 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто поліс не містить відповідних відміток, зокрема, щодо базового платежу та коефіцієнти, що застосовувались для розрахунку розміру страхового платежу, а тому відсутні підстави вважати, що до застосування підлягають вказані положення закону щодо укладення вказаного договору на пільгових умовах, апеляційним судом сприймаються критично, оскільки із вказаного полісу вбачається, що ОСОБА_2 було надано документ, що підтверджує його право на зменшення розміру страхового платежу, а саме пенсійне посвідчення серії НОМЕР_4 від 12 грудня 2018 року, виданого Пенсійним фондом України, що спростовує вказані доводи апеляційної скарги.

Крім того, доводи апелянта про те, що позивачем не було належним чином обґрунтовано розмір відшкодування, який підлягає до стягнення, оскільки не було надано відповідного звіту чи висновку експерта, то апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень п.36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Матеріалами справи було підтверджено, що 09 вересня 2020 року та 23 вересня 2020 року було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, за результатами яких було складено відповідні протоколи й відповідно до заяви ОСОБА_4 від 28 вересня 2020 року вбачається, що страхова компанія й власник пошкодженого транспортного засобу дійшли згоди щодо розміру та способу здійснення страхового відшкодування.

Крім того, відповідачем не було надано доказів на спростування сум, визначених у ремонтній калькуляції №60304 від 24 вересня 2020 року, де зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi, державний номерний знак НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 33 023,89 грн.

Інші аргументи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди відповідача з висновками суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв