ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1082/22
Провадження № 2/210/1103/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 липня 2022 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Скотар Р.Є., за участі секретаря судового засідання Хмельницької Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві,-

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 30 березня 2022 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - Позивач) до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі - Відповідач) про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві (а.с. 1-5).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 30 березня 2022 року визначено головуючого - суддю Скотар Р.Є.

Ухвалою судді від 31 березня 2022 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 14).

Ухвалою суду від 14 червня 2022 року витребувано у позивача ОСОБА_1 довідку, видану банківською установою, про наявність у нього рахунку для поповнення (а.с.57).

На виконання вимог статей 178, 191, 278 ЦПК України Відповідачем 25 травня 2022 року подано відзив на позов, та надано докази його направлення сторін Позивача.

Позивач, у строк, визначений статтями 199, 278 ЦПК України, з урахуванням ухвали про прийняття позову та відкриття провадження у справі, правом подання відповіді на відзив не скористався. На виконання ухвали суду надав довідку,видану банківською установою, про наявність у нього рахунку для поповнення.

Сторони в судове засідання не викликались.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Клопотань про виклик у судове засідання сторін не надходило. Підстав для призначення судового засідання з ініціативи суду не вбачається. Враховуючи викладене, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що кореспондується з положеннями частини 5 статті 279 ЦПК України.

Стислий виклад позовних вимог та заперечень відповідача.

В позовних вимогах зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 23.08.1986 року. Протягом 3 років ОСОБА_2 працював на шахті «імені Кірова» Рудоуправлінні імені Кірова Міністерства металургії ДВО «Південруда».

11 вересня 1990 року о 15 годині 20 хвилин на підприємстві відповідача - рудоуправління імені ОСОБА_4 , під час виконання трудових обов`язків з ним стався нещасний випадок і він помер. На підприємстві відповідача було проведене розслідування нещасного випадку, про що було складено та затверджено акт про нещасний випадок форми Н-1 №5/9 від 27.09.1990.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер у віці 35 роки, причина смерті отруєння чадним газом, про що складено актовий запис №968 від 16.09.1990 року.

З обґрунтування позовних вимог вбачається, що внаслідок втрати батька, Позивачу завдана моральна шкода, у віці 4 років позивач залишився сиротою. До сих пір переживає моральні муки, усвідомлюючи, що втратив близьку та рідну людину.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди в зв`язку із загибеллю батька 300000 гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Представник Відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у суду відсутні правові підстави для покладання на відповідача відповідальності за смерть ОСОБА_2 , оскільки діючим на момент нещасного випадку законодавством не було передбачено відшкодування моральної шкоди членам сім`ї потерпілого. Зазначив, що Державне підприємство «Рудоуправління ім. Кірова», де працював Позивач, не передавало свої права і обов`язки Відповідачу, отже Відповідач не є правонаступником ДП «Рудоуправління ім. Кірова». Крім іншого, позивачем не доведено факт моральних страждань.

Фактичні обставини, встановлені судом.

ОСОБА_1 , згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 23.08.1986 року, був сином померлого ОСОБА_2 (а.с. 11).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 35 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , причина смерті отруєння чадним газом, про що складено актовий запис №968 від 16.09.1990 року(а.с. 10).

Відповідно до ч. 2п. 11 Акту Форми Н-1 №5/9 про нещасний випадок, ОСОБА_2 загинув під час виконання трудових обов`язків, причина смерті задовільна організаційна робота на виробництві, вибух при знаходженні людей в небезпечній зоні (а.с.8-9).

Відповідно до ч. з п. 11 Акту «В кінці зміни ОСОБА_5 ввів патрони - боєвики у свердловині, які підлягають вибуху, скомутував вибухову сітку, приєднав вибуховий дріт та розмотав його по орту 3, штреку 3 север. Дроту вистачило тільки до 1-го орта (на відстань 50 метрів від місця вибуху), звідки він зробив вибух свердловин. Газ від вибухових робіт викинуло на штрек 3 север и ОСОБА_5 виявився в загазованому середовищі» (а.с.8 зворот).

В Акті зазначено п.13: "Особи, які допустили порушення законодавства про охорону праці: начальник дільниці №4 шахти Кірова - Коломоець А.П., пар.260 ЕПБ при ВР, заступник головного інженера по виробництву ОСОБА_6 , пар. 14 ЕПБ при ВР, в.о, головного інженера шахти Кірова Кликов А.Я. п. 14.3.2 «Положення про організацію праці по охороні праці»" (а.с. 9).

Вину самого загиблого у нещасному випадку матеріалами справи не встановлено.

Станом на сьогоднішній день, вищезазначені акти, особами, що допустили порушення законодавства з охорони праці, не оскаржені.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною третьою статті 5 ЦК України визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Тлумачення статті 5 та пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що за загальним правилом дія актів цивільного законодавства в часі має футуроспективний характер, тобто спрямована на майбутнє - акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Смерть батька позивача, яка стала підставою для звернення до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, настала 11 вересня 1990 року, тобто мала місце до 01 січня 2004 року, до набрання чинності ЦК України, а тому до спірних правовідносин слід застосовувати положення ЦК Української РСР 1963 року.

Вказана позиція також узгоджуються з висновками Верховного Суду викладених у Постанові від 14 грудня 2020 року по справі № 210/2271/19.

Висновки за результатами розгляду матеріалів справи

На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не бере до уваги доводи зазначені у відзиві аргументи, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не є правонаступником шахти РУ ім. Кірова РУ, а саме шахти ім. «Кірова», на якій працював ОСОБА_2 , з огляду на наступне.

Так, 01.07.1975 року Промислове об`єднання «Кривбасруда» (згідно з постановою Ради Міністрів УРСР від 18.04.1975 року за №194 та наказом по Мінчормету СРСР від 12.06.1975 року за №430) реорганізовано у Виробниче об`єднання, до складу якого увійшли всі Рудоуправління на правах виробничих структурних одиниць.

Станом на 01.01.1978 року до складу ВО «Кривбасруда» входило 10 Рудоуправлінь. Рудоуправління «Інгулець» наказом Міністерства чорної металургії УРСР від 01.09.1977 року передано до складу Інгулецького гірничо-збагачувального комбінату.

01.01.1988 року на виконання наказів Мінчормету СРСР від 16.11.1987 року за №1015 і ГПО «Южруда» від 13.10.1987 року за №2 на базі Рудоуправлінь імені: Леніна, Р. Люксембург, ХХ партз`їзду, Фрунзе, Дзержинського, Ілліча створено три виробничі одиниці РУ ім. Леніна, РУ ім. ХХ партз`їзду, РУ ім. Дзержинського.

Так, у 1989 році Рудоуправління ім. Кірова вийшло зі складу ВО «Кривбасруда» та стало самостійною юридичною особою Рудоуправління ім. Кірова ДВО «Південруда» ММ УРСР, яке в наступному підпорядковувалось Мінпромполітики України.

Відповідно до спільного наказу Мінпромполітики України та Фонду держмайна №65/322 від 22.02.1999 року Рудоуправління ім. Кірова Мінпромполітики України перейменоване у Дочірнє підприємство «Державне рудоуправління ім. Кірова» ДАК Укрудпром.

28 грудня 2000 року на підставі спільного наказу Мінпромполітики України та Фонду держмайна Дочірнє підприємство «Державне рудоуправління ім. Кірова» ДАК Укрудпром реорганізоване у Державне рудоуправління імені Кірова.

30.03.2001 року Державним комітетом Промислової політики України було видано Наказ №135 від 30.03.2001 року «Про створення робочої групи з питань приєднання окремих виробничих потужностей РУ ім. Кірова до складу Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», згідно якого на робочу комісію було покладено обов`язки щодо розгляду питань, пов`язаних з передачею основних фондів та виробничих потужностей державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова» до Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», в тому числі й питань дебіторської та кредиторської заборгованості, заборгованості рудоуправління з нарахованих регресних позовів, заробітної плати та інших виплат.

Згідно з п.п. 1.1.- 2.2 наказу Державного комітету Промислової політики України № 165 від 19.04.2001 року «Про подальшу реструктуризацію «Рудоуправління імені Кірова» майно державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова» передане на баланс Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» для збільшення його статутного фонду та створення на його базі Шахтоуправління з підземного видобутку руди на правах структурного підрозділу комбінату та проведена інвентаризація РУ ім. Кірова по всіх статтях балансу, станом на 01.04.2001 року.

П.п 3.1.-3.2 розділу 3 вказаного Наказу було передбачено створення комісії з прийому-передачі основних фондів та інших статей балансу РУ ім. Кірова на баланс Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь»; забезпечення прийому-передачі основних фондів та інших статей балансу РУ ім. Кірова станом на 01.05.2001 року, які передаються до Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь».

Відповідно до Додатку № 1 до Наказу № 165 від 19.04.2001 року «Укрупнений перелік об`єктів та виробничих потужностей РУ ім. Кірова, що підлягають передачі на баланс Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», шахта «Північна», на якій працював позивач на момент отримання ним професійного захворювання, відійшла до Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь».

Згідно ст.37 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання). При злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов`язки) переходить до нововиниклих юридичних осіб. При приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права і обов`язки) переходить до останньої. Майно переходить в день підписання передаточного балансу, якщо інше не передбачене законом або постановою про реорганізацію.

Тобто, на момент передачі до складу Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» майна державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова», закон передбачав перехід прав та обов`язків від однієї юридичної особи до іншої з моменту переходу майна особи від однієї особи до іншої.

Щодо відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві суд зазначає наступне.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року, з подальшими змінами та доповненнями,№ 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» надано роз`яснення про те, що, оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати: якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при такому виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками Конституційного Суду України закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності,тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив відшкодувати моральну шкоду, завдану смертю батька внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався 11 вересня 1990 року.

Зазначені правовідносини виникли в період дії ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, тому з огляду на вищезазначені вимоги в указаній справі повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, зокрема, станом на вересень 1990 року.

Діючим на час виникнення між сторонами правовідносин законодавством, а саме ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, не було передбачено відшкодування моральної шкоди членам сім`ї потерпілого, оскільки ст.440-1 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, була внесена до ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, на підставі Закону України "Про «внесення змін і доповнень до положень законодавчих актів України, що стосуються захисту честі, гідності та ділової репутації громадян та організації» N 3188-XII06 травня 1993 року.

Крім того, до набрання чинності зазначеної норми, правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди було врегульовано Законом України «Про охорону праці» та Правилами відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджених постановою Кабінету міністрів України №472 від 23 червня 1993 року (зі змінами та доповненнями, затв. постановами КМУ від 18.07.1994 року № 492, 13.06.1995року №410, 2.10.1995 року №777, 10.01.1996 року №34)., тобто також після виникнення між сторонами правовідносин.

Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків введено в дію з 1 липня 1993 року.

Закон України «Про охорону праці» передбачає, що відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру, однак зазначений Закон введено в дію з дня його опублікування, а саме, 24 листопада 1992 року, тобто також після виникнення між сторонами правовідносин.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що смерть батька позивача ОСОБА_2 , який перебував у трудових відносинах з ДП «Рудоуправління імені Кірова», правонаступником якого є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», сталася внаслідок нещасного випадку на виробництві, проте, ст.440-1ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, була внесена до Цивільного кодексу Української РСР, в редакції 1963 року, ЗУ «Про внесення змін і доповнень до положень законодавчих актів України, що стосуються захисту честі, гідності та ділової репутації громадян та організацій» від 06 травня 1993 року № 3188, який набрав чинності з 29.05.1993 року.

У зв`язку з вищевикладеним, суд не вбачає підстав для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві, оскільки нормами діючого законодавства на час виникнення між сторонами спірних правовідносин не передбачалося право позивача на відшкодування моральної шкоди, завданою смертю батька, внаслідок смерті на виробництві.

Що стосується розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», пропорційно до задоволених вимог, суд вважає за необхідне судові витрати компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 43, 46 Конституції України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволення позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві відмовити.

Судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний тест рішення складено та підписано 13 липня 2022 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 (р.р. НОМЕР_4 , в АТ «ПУМБ», код одержувача , зареєстроване місце проживання: 50000, м. Кривий Ріг, вул. м. Світальського, 8/21);

- відповідач: «АрселорМіттал Кривий Ріг» (, 50095, Дніпропетровська область, м, Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд. 1).

Суддя: Р. Є. Скотар