ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3074/22 Справа № 202/3316/19 Головуючий у першій інстанції: Марченко Н. Ю. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

при секретарі Сахарову Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним цивільним позовом, посилаючись на те, що 03.09.2018 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ЗАЗ Daewoo» реєстраційний номер НОМЕР_1 на пр. Слобожанському в м. Дніпрі, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , внаслідок чого останній помер. Причиною вказаною дорожньо-транспортної пригоди стало порушення відповідачем п. 12.3 та п. 12.4 Правил дорожнього руху. Позивач відзначила, що вона є єдиною дочкою померлого. Смертю батька їй завдано тяжкі моральні страждання, так як батько був частиною її родини, постійно спілкувався та допомагав у догляді та вихованні неповнолітньої дочки, допомагав фінансово. Смерть батька спричинила глибокі страждання та душевний біль їх родині, порушило звичайний спосіб життя, що негативно відобразилося на її психічному стані та її близьких. Завдану моральну шкоду оцінює в 300000,00 грн. та вважає, що з урахуванням положень пункту 27.1 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ТОВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» має бути відшкодовано 43676,00 грн., а решта в розмірі 256324,00 грн. підлягає стягненню на її користь з відповідача ОСОБА_1 . Також, окрім моральних страждань нею були понесені матеріальні витрати на організацію похорон у розмірі 44759,74 грн., з яких: 10195,00 грн. - послуги автотранспорту, винос тіла померлого, відспівування, гроб та його складові, хрест, панахидні складові тощо; 1069,55 грн. - державне мито за оформлення свідоцтва та могильне місце; 4835,16 грн. - організація поминання в день поховання; 5423,76 грн. - організація поминання 9 днів; 3474,00 грн. - організація поминання 40 днів; 479,30 грн. та 282,97 грн. - вартість продуктів для здійснення поминання (поминальні пакети); 19000,00 грн. - витрати на виготовлення пам`ятника. Тому, з урахуванням збільшених позовних вимог позивач просила стягнути на її користь з ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 1083,74 грн. та моральну шкоду в розмірі 256324,00 грн., а з ТОВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» стягнути матеріальну шкоду в розмірі 43676,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 43676,00 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 31 серпня 2021 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 29264,55 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1000,00 грн. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 43676,00 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 76324,00 грн. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 729,41 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 773,24 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, зменшивши її з 76324,00 до 1000,00 грн. В іншій частині рішення місцевого суду не оскаржується.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України. Від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 надійшло клопотання від 29.06.2022 року про проведення судового засідання без участі її представника.

Місцезнаходженням відповідача ТДВ "СК "Ю.Ес.Ай" є м. Київ по просп. Героїв Сталінграду, буд. 4 , корп. 6А. На день розгляду даної справи на території Київської області не ведуться активні бойові дії, що свідчить про те, що поточна обстановка у даному регіоні є стабільною. Також, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази неможливості направлення ТДВ "СК "Ю.Ес.Ай", як юридичної особи, свого представника в судове засідання, а також доказів того, що вони не мають можливості, за об`єктивних обставин, брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою технічних засобів, визначених ЦПК України.

У даній справі питання права не становлять особливої складності. Судовий захист повинен відповідати умовам процесуальної економії, враховуючи, що пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами. З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників процесу.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ DAEWOO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , біля електроопори №598 по пр. Слобожанському в м.Дніпрі допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який перетинав проїзну частину дороги, в результаті чого останній від сумісної тупої травми тіла помер на місці пригоди, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Індустріальним районним у м.Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 04.09.2018 та вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 06 лютого 2019 року (а.с. 5-11, 28 т. 1).

Вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 06 лютого 2019 року, який набрав законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки (а.с. 35-40 т. 1).

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/5002846 від 30.07.2018 року, строк дії якого з 30.07.2018 до 30.07.2019, на момент дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої з вини ОСОБА_1 загинув пішохід ОСОБА_4 , цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «ЗАЗ DAEWOO» реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в ТОВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай».

Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого складає: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, - двісті тисяч гривень; за шкоду, заподіяну майну, - сто тисяч гривень; розмір франшизи - дві тисячі гривень (а.с. 65 т.1).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого віділом РАЦС Ленінського району м.Дніпропетровська від 08.09.1978 ОСОБА_3 є дочкою померлого ОСОБА_4 (а.с. 17 т.1).

Згідно копії спадкової справи ОСОБА_7 подала до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . 18 березня 2019 року державним нотаріусом позивачу були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири та автомобіль спадкодавця (а.с. 37-55 т.2).

З листа ТДВ "СК "Ю.Ес.Ай" №51-840 від 16.04.2021 вбачається, що ОСОБА_3 26.09.2018 звернулася до ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» із заявою про виплату страхового відшкодування з приводу події, яка мала місце ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок якої помер її батько ОСОБА_4 , однак розгляд її заяви було призупинено та повідомлено про необхідність надання відомостей щодо результатів досудового розслідування, подання документів щодо зміни нею прізвища, прийняття спадщини, а також підтвердження, що вона є єдиною спадкоємицею померлого (а.с. 1 т.2).

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом статті 1167 ЦК України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Згідно з п. 22.1. статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 27.3. статті 27 цього Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» на день настання страхового випадку мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становила 3723,00 грн.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду (пункт 27.5 статті 27 Закону).

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України» Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що ОСОБА_7 є донькою ОСОБА_4 , який помер з вини відповідача ОСОБА_1 ; приймаючи до уваги, що право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи членам його сім`ї; враховуючи завдану позивачці моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із втратою близької людини, - місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , стягнувши з відповідача на користь позивача моральну шкоду, яка спричинена втратою батька, у розмірі 76324,00 грн., оскільки саме такий розмір визначений з урахуванням вимог справедливості, співмірності та розумності, приймаючи до уваги, що із страхової компанії на користь позивачки також стягнуто 43676,0 грн. моральної шкоди.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі, що сума моральної шкоди у розмірі 76324,00 грн. повинна бути стягнута з ТДВ "СК "Ю.Ес.Ай", у зв`язку з тим, що зазначена сума знаходиться в межах страхової суми зазначеної у страховому полісі є безпідставними, оскільки положенням п.27.3 ст. 27 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Тому, місцевим судом правильно зазначено, що із страховика слід стягнути лише 43676,00 грн. (3723 грн. (мін. з/п за 2018 рік) х 12 мінімальних з/п = 44676 грн. - 1000 грн. франшизи), а решта в розмірі 76324,00 підлягає стягненню з апелянта.

Доводи апеляційної скарги, що сума задоволеної моральної шкоди у розмірі 120000,00 грн. (76324,00 грн. + 43676,0 грн.) є занадто великою та несумірною з наслідками, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на те, що місцевим судом в повній мірі враховано тяжкі зміни в житті позивача у зв`язку зі смертю батька; невідновлювальною втратою близької людини, пережитим позивачкою відчуття горя, душевного болю.

Доводи апелянта, що судом першої інстанції не з`ясовано та не доведено факт заподіяння позивачці моральної шкоди, є необґрунтованим, оскільки сам факт смерті батька, у зв`язку з чим позивачка переживає душевні та психологічні страждання, позбавлена можливості отримувати від нього піклування та матеріальну допомогу, що тягне за собою порушення її, позивачки, нормальних життєвих зв`язків та докладання з її боку додаткових зусиль для організації свого життя, веде до висновків про наявність моральної шкоди.

За положеннями ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія звертає увагу, що рішення місцевого суду оскаржене лише в частині стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 76324,00 грн., а тому суд апеляційної інстанції справу в частині стягнення з ТДВ "СК "Ю.Ес.Ай" моральної шкоди та стягнення з відповідачів матеріальної шкоди не переглядає, відповідно до вимог ч. 1 статті 367 ЦПК України.

Отже, доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги щодо розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачці, не можуть бути підставами для зміни судового рішення суду першої інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального права й зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, колегія дійшла висновку про наявність підстава для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення місцевого суду в оскаржуваній частині - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2021 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова