Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1570/21

Номер провадження: 2/511/26/22

12 липня 2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бобровська І. В.,

секретаря судового засідання - Захарової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Роздільна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю,

за участі представника позивачів - адвоката Таргоній В.М.,

представника відповідача - адвоката Слюсар М.М.,

ВСТАНОВИВ:

28.07.2021 року до суду звернувся представник позивачів - адвокат Таргоній В.М. з позовною заявою до АТ «Українська залізниця», в якій просив стягнути з АТ Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 200 000 грн. відшкодування моральної шкоди, завданої після смертю матері та стягнути з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 200000 грн. відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері.

Вказана позовна заява мотивована тим, що 07.12.2020 року на 1279 км. ПКЗ ст. Кремидівка ДН-1 Одеса регіональної філії «Одеська залізниця», потяг скоїв наїзд на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка від отриманих травм померла. За фактом настання вказаної події, відомості було внесено до ЄРДР за № 0001189 та розпочато досудове розслідування. Позивачі є дітьми померлої ОСОБА_3 . Внаслідок смерті матері позивачам було заподіяно моральну шкоду, у зв`язку з чим вони вимушені звернутись до суду.

Також, представник позивачів просив суд витребувати від Відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під № 0001189 та витребувати від Акціонерного товариства «Українська залізниця», письмовий документ або його копію, що підтверджують право власності, інше речове право АТ «Українська залізниця», договір підряду оренди тощо на потяг, який 07.12.2020 року на 1279 км. ПКС, ст. Кремидівка, ДН-1 Одеса, Регіональної філії «Одеська залізниця», скоїв наїзд на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також письмовий документ або його копію щодо того, чи були наявні трудові відносини між машиністом вищезазначеного потяга, який 07.12.2020 року на 1279 км. ПКЗ, ст. Кремидівка, ДН-1 Одеса, Регіональної філії «Одеська залізниця» скоїв наїзд на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 06.08.2021 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження та витребувано з Відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області належним чином засвідчені копії матеріалів кримінального провадження № 0001189, окрім документів, які несуть таємницю досудового розслідування та відповідно до ст. 222 КПК України не підлягають розголошенню. Також було витребувано від Акціонерного товариства "Українська залізниця" письмовий документ або його копію, що підтверджують право власності, інше речове право АТ "Українська залізниця", договір підряду оренди тощо на потяг, який 07.12.2020 року на 1279 км. ПКС, ст. Кремидівка, ДН-1 Одеса, Регіональної філії "Одеська залізниця", скоїв наїзд на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та витребувано від АТ "Українська залізниця" письмовий документ або його копію щодо того, чи були наявні трудові відносини між машиністом вищезазначеного потяга, який 07.12.2020 року на 1279 км. ПКЗ, ст. Кремидівка, ДН-1 Одеса, Регіональної філії "Одеська залізниця" скоїв наїзд на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27.09.2021 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло клопотання від представників АТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Слюсара М.М. та Аскерової К.С. про продовження АТ «Українська залізниця» встановлений судом процесуальний строк на подачу відзиву по справі та надання письмових доказів.

Крім того, в клопотанні представники відповідача повідомляють про неможливість подачі витребуваних доказів до суду у встановлений строк у зв`язку з їх відсутністю у відповідача, на підтвердження чого надали суду копію запиту Регіональної філії «Одеська залізниця» від 08.12.2020 року до начальника Лиманського ВП ГУНП в Одеській області про надання інформації щодо причини нещасного випадку та інформацію щодо постраждалої, з якого вбачається, що 07.12.2020 о 07 год. 40 хв. на залізничній станції Кремидівка виробничого підрозділу «Одеська об`єднана дирекція залізничних перевезень» машиністом поїзда №2019 Бондаренком на узбіччі з правого за напрямком руху боку на відстані 2,5 метра від головної колії №1, 1279 км, пк3 виявлено тіло людини без ознак життя. Запит зроблено на підставі Положення про класифікацію транспортних подій на залізничному транспорті, затвердженого наказом МТУ від 03.07.2017 №235 та виконання вимог СТП 07-005:2019 «Порядок службового розслідування транспортних подій» для оформлення матеріалів службового розслідування транспортної події.

27.09.2021 року ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області вище зазначене клопотання було задоволено та продовжено процесуальні строки на 15 (п`ятнадцять) днів з дня одержання копії цієї ухвали.

20.10.2021 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов відзив по справі від представника АТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Слюсара М.М., де він просить відмовити позивачам у позовних вимог по справі у повному обсязі.

Невизнання позову мотивовано тим, що з матеріалів справи взагалі не вбачається факт заподіяння смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 поїздом (вагоном). Причина смерті ОСОБА_3 судово-медичною експертизою документально не підтверджена, факт виявлення трупу ОСОБА_3 07.12.2020 року на 1279 км. ПКЗ ст. Кремидівка ДН-1 Одеса регіональної філії «Одеська залізниця» не означає, що мав місце наїзд поїзду (вагону) як джерела підвищеної небезпеки.

09.12.2021 до суду з Відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП надійшли копії матеріалів кримінального провадження №0001189 від 07.12.2020, в яких відсутній висновок СМЕ щодо причин смерті ОСОБА_3 та результати закінчення досудового розслідування.

09.02.2022 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло клопотання від представника позивачів - адвоката Таргоній В.М. про витребування доказів, а саме: витребувати в АТ «Укрзалізниця» матеріали розслідування аварії, що мала місце 07.12.2020 року на 1279 км. ПКЗ, ст. Кремидівка, ДН-1 Одеса, Регіональної філії «Одеська залізниця» де потяг скоїв наїзд на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та витребувати в Відділі поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області всі матеріали кримінального провадження № 0001189. Клопотання мотивоване тим, що на виконання ухвали суду від 06.08.2021 року Відділ поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області надав суду матеріли кримінального провадження не в повному обсязі, а саме: не надав суду висновок СМЕ та постанову про закриття кримінального провадження та можливо інші документи, які мають значення для розгляду цієї справи. Крім того, АТ «Українська залізниця» на підставі Порядку розслідування транспортних подій на підприємствах міжгалузевого промислового залізничного транспорту України, що належать до сфери управління Міністерства транспорту та зв`язку України було складено Акт службового розслідування аварії, в якому містяться відомості з яким саме потягом та за яких обставин відбулось травмування. Але такі документи не можуть бути отримані позивачем самостійно, так як становлять комерційну таємницю та мають конфіденційну інформацію.

В підготовчому засіданні представник відповідача АТ «Українська залізниця» Слюсар М.М. проти задоволення клопотання представника позивачів заперечував, мотивуючи тим, що до клопотання не долучені відомості про неможливість отримання доказів позивачами та не надано відомостей про те, які вжиті ними заходи для отримання доказів самостійно, враховуючи , що представник позивачів є адвокатом і може отримувати докази на підставі ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Зокрема, позивачі як потерпілі не позбавлені права ознайомитись з матеріалами кримінального провадження самостійно в приміщенні слідчого відділу, що вони до теперішнього часу не зробили. Що стосується клопотання в частині витребування документів з АТ «Українська залізниця», пояснив, що в цій частині клопотання також не підлягає задоволенню, оскільки позивачі не звертались жодного разу самостійно до відповідача за отриманням інформації, крім того, такі документи у відповідача взагалі відсутні, оскільки до теперішнього часу не встановлено причину смерті ОСОБА_3 від зіткнення з потягом, належним відповідачу, будь якого розслідування даного випадку відповідачем не проводилось.

16.02.2022 року ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області клопотання адвоката Таргоній В.М. про витребування доказів задовольнили частково, витребувано з Відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області належним чином засвідчені копії документів: висновку СМЕ щодо причин смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та постанови про закриття кримінального провадження. В іншій частині клопотання було відмовлено.

12.04.2022 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції від представника позивачів -адвоката Таргоній В.М. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.04.2022 року клопотання представника позивача - адвоката Таргоній В.М. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції було задоволено.

22.04.2022 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області з Відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області надійшли належним чином засвідчені копії матеріалів кримінального провадження.

Ухвалою суду від 04.05.2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися,представник позивачів Таргоній В.М. в судовому засідання позовні вимоги підтримав з вказаних в позовній заяві підстав. Вважає, що лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , в якому зазначено причину смерті - травмування потягом, видано судово-медичним експертом позивачам, а тому є належним та допустимим доказом. А оскільки відповідно до ст.4 Закону України «Про залізничний транспорт» управління процесом перевезень у внутрішньому і міжнародному сполученнях здійснюється централізовано і належить до виключної компетенції АТ «Укрзалізниця», досудовим розслідуванням встановлено, що тіло загиблої знайшли на залізничних коліях, не встановлено рух по коліях будь-яких інших транспортних засобів, які не належать АТ «Українська залізниця» і могли бути причетні до наїзду на ОСОБА_3 , то є всі підстави для задоволення позову.

Представник відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» адвокат Гамарц О.С. в судове засідання не з`явився,належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, позов не визнає.

Дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001189 від 07.12.2020 суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07.12 2020 до ч/ч Лиманського ВП надійшло повідомлення про те, що 07.12.2020 біля 07.52 год. на відстані 2 метрів від залізничних колій, що на 1279 км станції Кремидівка Лиманського району Одеської області було виявлено труп жінки, на вигляд 50 років, ліве вухо та ніс у крові, одягнена у дублянку коричневого кольору, светр рожевого кольору, штани чорного кольору та чоботи фіолетового кольору. При огляді документів не виявлено.

За фактом настання цієї події 07 грудня 2020 року було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001189 та розпочато досудове розслідування.

В подальшому загибла ідентифікована як ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою слідчого від 30 грудня 2020 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001189 від 07.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.276 КК України закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

В постанові зазначено, що в ході досудового розслідування ознак порушення працівником залізничного, водного або повітряного транспорту правил безпеки руху або експлуатації транспорту, а також недоброякісний ремонт транспортних засобів, колій, засобів сигналізації та зв`язку, виявлено не було.

Постанова слідчого від 30.12.2020 року позивачами не оскаржувалась.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №446 від 09 грудня 2020 року смерть ОСОБА_3 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок травми при зіткненні з поїздом або іншим залізничним транспортним засобом.

Висновок судово-медичної експертизи в матеріалах кримінального провадження відсутній та позивачами також суду не наданий.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Лиманським районним відділом ДРАЦС Південного міжрегіонального управління МЮ (м.Одеса), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Акт службового розслідування аварії, за твердженням відповідача, не складався та суду не наданий.

Матеріали кримінального провадження №0001189 від 07.12.2020 року містять також протокол огляду місця події від 07.12.2020 року, з якого вбачається, що тіло ОСОБА_3 виявлено 07.12.2020 на відстані 2 метрів від залізничних колій, що на 1279 км с.Кремидівка Лиманського району Одеської області, протоколи допиту свідка ОСОБА_5 - начальника станції Кремидівка, та свідка ОСОБА_6 - чергової по станції, з яких вбачається, що машиністом поїзда №2019 Бондаренком 07.12.2020 біля колії №1 у бік м.Одеси виявлено тіло людини без ознак життя, про що було повідомлено в поліцію.

Судом також встановлено, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_2 згідно зі свідоцтвами про народження, є дітьми померлої ОСОБА_3 .

Право на судовий захист закріплено у ст. 4 ЦПК України як право на звернення до суду за захистом, згідно з яким кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків і інші способи відшкодування майнової шкоди та моральної (немайнової) шкоди (п.п. 8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Тобто шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки при виконанні особою трудових обов`язків, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо такою особою (працівником).

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків.

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

Подібна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 25 листопада 2020 року у справі № 760/28302/18-ц, від 02 листопада 2020 року у справі №133/1238/17, від 16 грудня 2020 року в справі № 161/3557/19.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.06.2020 року в справі №455/1076/16-ц (провадження №61/48155св18).

Згідно із статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під непереборною силою необхідно розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер.

Відповідно до ст. 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_2 не доведено належними, допустимими та беззаперечними доказами, що відповідач Акціонерне товариство «Українська залізниця» як володілець джерела підвищеної небезпеки повинен відшкодувати їм моральну шкоду в порядку ст.ст.1167, 1187, 1172 ЦК України, спричинену смертю матері ОСОБА_3 .

В матеріалах справи відсутня повна інформація про обставини та причини смерті ОСОБА_3 .

Так, згідно вимог ст.242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язанні забезпечити проведення експертизи щодо встановлення причин смерті, встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень тощо.

Суду висновок СМЕ, проведений щодо вказаних питань в рамках кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за фактом смерті ОСОБА_3 , не наданий. Не проведена така експертиза і в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , видане лікарем судово-медичним експертом ОСОБА_7 , не є висновком судово-медичної експертизи в розумінні вимог діючого законодавства і не є достатнім доказом для встановлення причин та обставин смерті ОСОБА_3 , у тому числі від залізничного транспорту, володільцем якого є відповідач.

Крім того, матеріали справи не містять доказів, яким потягом здійснено наїзд на потерпілу ОСОБА_3 , під керуванням кого, коли і за яких обставин, що позбавляє суд дійти висновку про наявність підстав застосування ст.ст.1167, 1187, 1172 ЦК України для задоволення позову.

З наданих суду документів не можливо перевірити відсутність або наявність обставин, передбачених і ст.ст. 263,1193 ЦК України.

Отже, на думку суду, за таких обставин в задоволенні позову слід відмовити за недоведеності позовних вимог.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки в позові відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,4,12,13, 81,89, 141, 142, 206, 223, 259, 263 -265, 354 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю, - відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: ОСОБА_7;

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Представник позивачів - адвокат Таргоній Вадим Миколайович, 79026, м.Львів, вул.Сахарова, буд. 33, оф.501;

Відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця», місце знаходження: 03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, .

Повний текст рішення виготовлено 22.07.2022 року.

Суддя І. В. Бобровська