Справа № 824/46/22 Головуючий суддя Мельник Я.С.
Провадження № 22-вк/824/77/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мельника Я.С.,

за участі секретаря судового засідання Примушка О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву компанії IEC IndustrieExportGmbH (Німеччина) про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 24 грудня 2021 року у справі № 194/2021 за позовом компанії IEC IndustrieExportGmbH (Німеччина) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна) про стягнення основного боргу та 3% річних,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року представник компанії IEC IndustrieExportGmbH (Німеччина) звернувся до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 24 грудня 2021 року у справі №194/2021 за позовом компанії IEC IndustrieExportGmbH (Німеччина) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна) про стягнення основного боргу та 3% річних.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що вказаним рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь компанії IEC IndustrieExportGmbH 95 574,00 євро - основного боргу за поставлену продукцію, 2 707,79 євро - трьох відсотків річних, нарахованих за порушення грошового зобов`язання, 4 497,04 євро - на відшкодування витрат з арбітражного збору, а також 1 300,00 євро - на відшкодування витрат на правову допомогу, а разом 104 078,83 євро і це рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду набрало законної сили 24 грудня 2021 року.

Представник ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» подав заперечення на заяву компанії IEC IndustrieExportGmbH (Німеччина) про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 24 грудня 2021 року, у якому просив її залишити без задоволення.

Вказував, що добровільне виконання рішення МКСА є неможливим у зв`язку з: оспорюванням ними рішення у Київському апеляційному суді у справі №824/46/22; законодавчо встановленою забороною здійснювати торгівлю валютними цінностями в період строку дії воєнного стану в Україні та відсутністю документа, який підтверджує статус позивача як податкового резидента Федеративної Республіки Німеччина.

В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву і просив її задовольнити.

Представник боржника в судове засідання не з`явився, про розгляд справи судом повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою (а.с.214) і судом визнано неявку такою, що не перешкоджає розгляду справи.

05.07.2022 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до припинення перебування територіальної громади міста Енергодар, яка є місцезнаходженням відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» у переліку територій, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Крім того, в судовому засіданні від 05.07.2022 року від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням у цивільній справі №824/38/22 за заявою ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» ДП «НАЕК «Енергоатом» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду набрало законної сили 24 грудня 2021 року у справі №194/2021, яка наразі розглядається Київським апеляційним судом.

Ухвалою суду від 19 липня 2022 року, занесеної до протоколу судового засідання, судом відмовлено у задоволенні вказаних клопотань. Відмовляючи у зупиненні провадження у даній справі, судом взято до уваги, що боржником у даній справі є саме ДП «НАЕК «Енергоатом», місцезнаходження: Україна, 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3. Також, суд виходив із того, що останнім не було належним чином обґрунтовано об`єктивної неможливості розгляду даної справи до набрання законної сили рішення у справі №824/38/22., позаяк станом на момент розгляду вказаного клопотання Київським апеляційним судом ще не вирішено питання щодо відкриття провадження у справі №824/38/22, а ухвалою Київського апеляційного суду від 03 травня 2022 року заява відповідача про скасування рішення МКАСу залишена без руху і заявнику наданий строк на усунення зазначених судом недоліків заяви.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши та дослідивши заяву разом з доданими до неї матеріалами, суд вважає необхідним задовольнити заяву з наступних підстав.

Судом встановлено, щозгідно договору поставки продукції № 20(2)20ГЕ від 16.01.2020 (№53-121-01-20-09023 від 04.02.2020), IEC IndustrieExportGmbH (постачальник) зобов`язався поставити, а ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» ДП «НАЕК«Енергоатом» (покупець) - прийняти та оплатити продукцію (нікелеві прокладки виробництва ТОВ «Танаїс» м.Волгодонськ, Росія).

В укладеному між сторонами Договорі, а саме у п.10.3 міститься арбітражне застереження, відповідно до якого у випадку, якщо сторони не дійдуть згоди при розгляді виниклого спору, спір передається на вирішення у МіжнароднийКомерційний Арбітражний Суд при Торгово-промисловій палаті України, за затвердженим регламентом, кількість суддів - 1, при розгляді даного спору буде застосовуватись матеріальне право України, мова судочинства - російська.

У зв`язку з невиконанням ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» ДП «НАЕК«Енергоатом» своїх зобов`язань за укладеним із компанії IEC IndustrieExportGmbH (Німеччина) договором № 20(2)20ГЕ від 16.01.2020 (№53-121-01-20-09023 від 04.02.2020), останнє на підставі пункту 10.3 Договору звернулося до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з відповідним позовом.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у складі одноосібного арбітра Андрія Климчукавід 24 грудня 2021 року у справі № 194/2021 за позовом компанії IEC IndustrieExportGmbH (Німеччина) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна) стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь компанії IEC IndustrieExportGmbH 95 574,00 євро - основного боргу за поставлену продукцію, 2 707,79 євро - трьох відсотків річних, нарахованих за порушення грошового зобов`язання, 4 497,04 євро - на відшкодування витрат з арбітражного збору, а також 1 300,00 євро - на відшкодування витрат на правову допомогу, а разом 104 078,83 євро.

Судом встановлено, що вказане рішення в добровільному порядку боржником не виконано, його виконання не було зупинено судом, воно не було скасовано.

У відповідності до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях, у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших - органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Частиною 1 ст. 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що визнання та виконання рішень, визначених у ст. 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону Україну «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36 цього ж Закону.

Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу - це поширення законної сили такого рішення на територію України і застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно із ч. 1 ст. 482 ЦПК України надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, здійснюється судом у порядку, встановленому цією главою, з особливостями, передбаченими цією статтею.

Частиною 1 ст. 475 ЦПК України визначено, що питання визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається судом за заявою стягувача відповідно до цієї глави, якщо боржник має місце проживання (перебування) або місцезнаходження на території України.

Згідно з ч. 3 ст. 475 ЦПК України заява про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного суду, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, протягом трьох років з дня прийняття рішення міжнародним комерційним арбітражем.

Вирішуючи питання про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, суд не може оцінювати, чи законним є прийняте рішення, обговорювати його правильність по суті чи вносити будь-які зміни до його змісту, а перевіряє лише дотримання строків звернення з клопотанням, дотримання вимог процесуального закону щодо його форми і змісту та наявність обставин, які можуть бути підставою для відмови в задоволенні заяви.

Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, презюмуючи обов`язковість арбітражного рішення, передбачає вичерпний, що не підлягає розширеному тлумаченню, перелік підстав, за яких компетентний суд може відмовити у визнанні та виконанні арбітражного рішення.

Стаття 4 Конвенції містить вказівку про те, що для визнання і приведення у виконання рішення іноземного арбітражного суду сторона, яка просить про таке визнання і виконання, при подачі відповідного прохання надає: a) належним чином засвідчений оригінал арбітражного рішення або належним чином завірену копію такого; b) оригінал арбітражної угоди або її належним чином засвідчену копію. Якщо арбітражне рішення або угода викладені не офіційною мовою тієї країни, де порушене клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, також надається переклад цих документів на офіційну мову. Переклад засвідчується офіційним чи присяжним перекладачем чи дипломатичною або консульською установою.

Згідно статті 5 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, у визнанні і приведенні у виконання арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямовано, лише у разі, якщо ця сторона надасть компетентній владі за місцем порушеного клопотання про визнання і приведення рішення у виконання докази того, що: a) сторони в арбітражній угоді, за принципами застосовуваного до них закону, в будь-якій мірі були недієздатними або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а за відсутності вказівки про таке підпорядкування, згідно із законом країни, де рішення було винесено, або b) сторона, проти якої винесено рішення, не була належним чином повідомлена про призначення арбітра або про арбітражний розгляд або з інших причин не могла подати свої пояснення, або c) вказане рішення винесено у спорі, не передбаченому або не підпадаючому під дію положень арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, або містить висновки з питань, що виходять за межі арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, з тим, однак, що у разі, якщо висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або застереженням, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою або застереженням, то та частина арбітражного рішення, яка містить висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або арбітражним застереженням в договорі, може бути визнана і виконана, або d) склад арбітражного органу або арбітражний процес не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї країни, де мав місце арбітраж, або е) рішення ще не стало остаточним для сторін або було скасовано або призупинено його виконання компетентною владою країни, де воно було винесено, або країни, закон якої застосовувався. У визнанні та приведенні у виконання арбітражного рішення може бути також відмовлено, якщо компетентна влада країни, в якій порушується клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, дійде висновку, що: a) об`єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законами цієї країни, або b) визнання і приведення у виконання цього рішення суперечать публічному порядку цієї країни.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Статтею 478 ЦПК України та ст. 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачено, що суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо:

1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що:

а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або

б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або

г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або

ґ) рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або

2) якщо суд визнає, що:

а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або

б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні і виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти заяви стягувача.

Боржником не надано будь-яких обґрунтувань та доказів, які б стали підставою для відмови у задоволенні заяви IEC IndustrieExportGmbH (Німеччина) відповідно до вимог вищезазначених норм.

Поряд з цим, якщо сторона бере участь в арбітражному провадженні і не заявляє заперечень проти недотримання будь-якого положення Регламенту або будь-якого іншого правила, що застосовується до розгляду, будь-якого розпорядження складу арбітражу або іншого правила арбітражної угоди щодо формування складу арбітражу або проведення розгляду, то вважається, що ця сторона відмовилася від права заявляти подібні заперечення (правова позиція Верховного Суду України № 6-325цс17 від 22 березня 2017 року).

Таким чином, судом було встановлено, що арбітражна угода не визнана недійсною; боржника було належним чином сповіщено про призначення арбітра та про арбітражний розгляд; рішення не суперечить арбітражній угоді; склад міжнародного комерційного арбітражу та арбітражна процедура відповідали угоді між сторонами; рішення вже стало обов`язковим для сторін, не було скасовано та його виконання не зупинено судом.

Судом також не визнано, що відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу, або визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

У відповідності до частин 1, 6 ст. 479 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу суд постановляє ухвалу про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу або про відмову у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

Якщо в рішенні міжнародного комерційного арбітражу суму стягнення зазначено в іноземній валюті або валютах, суд, який розглядає це клопотання, вказує в своїй ухвалі суму стягнення у валюті, зазначеній в рішенні міжнародного комерційного арбітражу, а за заявою стягувача суд визначає суму стягнення в національній валюті України за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Оскільки рішенням міжнародного комерційного арбітражу суму стягнення зазначено в іноземній валюті та стягувач не звертався з заявою про визначення суми стягнення в національній валюті України за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали, тому суд вказує в ухвалі суму стягнення у валюті, зазначеній в рішенні міжнародного комерційного арбітражу.

З огляду на те, що судом не встановлено підстав для відмови у визнанні та наданні дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 24 грудня 2021 року у справі № 194/2021 за позовом компанії IEC IndustrieExportGmbH (Німеччина) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна) про стягнення основного боргу та 3% річних, тому заява про визнання та надання дозволу на виконання даного рішення необхідно задовольнити і видати виконавчий лист на його примусове виконання.

Крім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь компанії IEC IndustrieExportGmbH (Німеччина) підлягає стягненню 1 240,50 грн. судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 141, 474, 477, 479 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву компанії IEC Industrie Export GmbH (Німеччина) - задовольнити.

Визнати і надати дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 24 грудня 2021 року у справі № 194/2021 за позовом компанії IEC Industrie Export GmbH (Німеччина) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Україна) про стягнення основного боргу та 3% річних.

Видати виконавчий лист про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Код ЄДРПОУ - 24584661, місцезнаходження: Україна, 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) на користь компанії IEC Industrie Export GmbH (номер у Торговому реєстрі Німеччини: HRB 45907; адреса: Damweg 7 Mainz, Germany, D-55130) 95 574,00 євро - основного боргу за поставлену продукцію, 2 707,79 євро - трьох відсотків річних, нарахованих за порушення грошового зобов`язання, 4 497,04 євро - на відшкодування витрат з арбітражного збору, а також 1 300,00 євро - на відшкодування витрат на правову допомогу, а разом 104 078,83 євро (сто чотири тисячі сімдесят вісім євро 83 євроцента).

Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Код ЄДРПОУ - 24584661, місцезнаходження: Україна, 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) на користь компанії IEC Industrie Export GmbH (номер у Торговому реєстрі Німеччини: HRB 45907; адреса: Damweg 7 Mainz, Germany, D-55130) 1 240 (одну тисячу двісті сорок) грн. 50 коп. судових витрат.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя: Я.С. Мельник