Провадження № 4-с/344/12/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді Польської М.В.,

з участю секретаря Федоришин М.З.,

скаржника ОСОБА_1 ,

представника скаржника ОСОБА_2 ,

суб`єкта дії якого оскаржуються Кузика І.І.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження Івано-Франківський міський відділ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа стягувач ОСОБА_3 про скасування постанов державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та визнання дій неправомірними,-

В С Т А Н О В И В:

Скаржник 12.01.2022 року звернулась до суду із вказаною скаргою, в якій просила скасувати: постанову державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузика І.І. від 22.10.2020р. №150167 у ВП №56510084 про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 ; постанову від 23.10.2020р. №100175 про відкриття ВП №63393185 про стягнення штрафу; постанову від 23.10.2020р. №100177 про відкриття ВП №63393272 про стягнення штрафу; постанову від 03.12.2020р. №430113 у ВП №56510328 про стягнення виконавчого збору в користь ДВС; постанову від 03.12.2020р. (без номера) у ВП 56510328 про закінчення виконавчого провадження; постанову від 04.12.2020р. (без номера) про відкриття ВП №63818078 про стягнення в користь ДВС коштів; постанову від 04.12.2020р. (без номера) про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 ; визнати дії державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузика І.І. неправомірними, такими, що вийшли за межі його повноважень (а.с.180-185 т.8).

Скаргу обґрунтувала тим, що згідно рішення Івано-Франківського міського суду у справі №344/10498/16-ц був виданий 14.05.2018р. виконавчий лист, відкриті виконавчі провадження по ньому. ОСОБА_1 було подано скаргу на дії ДВС щодо протиправного виконання виконавчого листа (провадження №4-с/344/80/20), за результатами якої була прийнята ухвала (суддя Тринчук В.В.) від 22.10.2020р. щодо пропущення строків оскарження дій ДВС. На підставі поданої апеляційної скарги, дана ухвала від 22.10.2020р. Апеляційним судом була скасована 13.01.2021р. Однак, на підставі скасованої ухвали суду першої інстанції, державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузиком І.І. були прийняті сім постанов, які є предметом оскарження за даною скаргою, а його дії вийшли за межі його повноважень з підстав зазначених в скарзі. Також, дії державного виконавця на даний час є предметом оскарження ОСОБА_1 у іншому провадженні (№4-с/344/19/21, суддя Мелещенко Л.В.), в якому подавались два клопотання про зупинення виконавчого провадження, однак такі не задоволено (перше не вирішено, друге повернено).

Скаржник та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні 01.02.2022р. та 23.02.2022р. вимоги скарги підтримали. Додатково пояснили, що є експертиза після ухвалення судом рішення, оцінка якій так і не була надана судами, окрім того в самому рішенні суду не було визначено спосіб його виконання, тому таке виконання порушило вже права боржника (скаржника ОСОБА_1 ) у виконавчому провадженні. В подальшому, в судові засідання не з`явилася скаржник, зокрема які були призначені на: 03.03.2022р. (не відбулося через початок воєнного стану), 30.03.2022р. (однак 28.03.2022р. скаржник подала письмову заяву та просила перерву в засіданнях до закінчення воєнного стану - а.с.22 т.9), 16.05.2022р. (ознайомилась з матеріалами справи 06.05.2022р., - а.с.36т.9, подавши заяву про відвід судді та безпідставно покинувши приміщення суду після оголошення секретарем повідомлення про початок судового засідання а.с.41-46,47,48-51 т.9), 30.05.2022р. належним чином повідомлена та будучи в приміщенні суду, відмовилась взяти участь в засіданні (а.с.60 т.9), 07.06.2022р. (подано заяву від 06.06.2022р. про відкладення, можливість залучення нового адвоката з центру безоплатної допомоги в зв`язку з мобілізацією попереднього адвоката а.с.81,69т.9), 06.07.2022р. (ознайомившись 06.07.2022р. з матеріалами справи, подавши заяву від 06.07.2022р. про відкладення через неотримання нею відомостей щодо призначення їй з ЦБПД нового адвоката, не розгляд суддею на час подання цієї заяви клопотання скаржника від 09.02.2022р., а також при цьому на затягування зі сторони судді розгляду її скарги а.с.86 т.9, також адвокат Белей О. з БПД, яка була призначена 05.07.2022р. скаржнику, подала також заяву про відкладення засідання з метою узгодження позиції із скаржником та одночасно подала заяву про ознайомленням з матеріалами справи а.с.90-93,100-102 т.9), 14.07.2022р. (заява адвоката Белей О. від 14.07.2022р. про наявність ознайомлення нею 11.07.2022р. з матеріалами справи, однак із значним обсягом документів прохання знову відкладення а.с.100,104-105т.9, а також подана заява скаржника від 13.07.2022р. про відкладення з метою отримання необхідних документів (не зазначивши яких саме) та надання часу адвокату для ознайомлення з матеріалами справи а.с.103т.9). Зважаючи на отримані судом пояснення надані скаржником та її адвокатом (попереднім) особисто в лютому 2022р., а також на звернення її уваги в заяві 06.07.2022р. про затягування саме судом розгляду її клопотання поданого нею 09.02.2022р. на стадії пояснень сторони скаржника (судом було встановлено порядок розгляду такого після отриманих пояснень, клопотання скаржника по суті було розглянуто в засіданні 14.07.2022р.), неодноразової неявки скаржника з тих чи інших зазначених нею підстав такої неявки та те, що розгляд такої скарги за вимогами ЦПК України здійснюється в найкоротший термін, після також отриманих пояснень представником ДВС в засіданні 14.07.2022р., суд вважав за необхідне завершити розгляд скарги ОСОБА_1 .

Представник суб`єкта оскарження Івано-Франківський міський відділ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судовому засіданні 14.07.2022р. заперечив по суті скарги та зазначив, що частина вимог не підлягають розгляду в порядку ЦПК, оскільки стосуються постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів і як наслідок відкритих виконавчих проваджень щодо примусового виконання постанов державного виконавця. Щодо інших вимог скарги просив відмовити, оскільки по виконавчих листах виданих 14.05.2018р. Івано-Франківським міським судом, були відкриті виконавчі провадження. Боржник ОСОБА_1 неодноразово відмовлялась добровільно виконувати рішення суду, а тому вчинялись ряд дій органом ДВС, в т.ч. накладення штрафу на боржника за невиконання судового рішення, складання Актів державного виконавця про невиконання виконавчого документа боржником, прийняття постанови про примусове виконання від 25.08.2020р., в результаті чого відбулося примусове виконання рішення суду 04.09.2020 року шляхом демонтажу огорожі (особами, залученими стягувачем на такі роботи) в порядку чинного законодавства. Стягнення з пенсії скаржника (20%) проводились тільки на суму 4844.66грн. за рішенням суду як: судових витрат (правова допомога), стягнутої моральної шкоди, судового збору, витрат за виготовлення технічної документації, а також за нарахований виконавчий збір (10%-484.46грн.) та 169грн. витрат виконавчого провадження. Оскільки з 2020р., з часу оскарження боржником інших постанов, тривали судові розгляди, інші стягнення (штрафні санкції, витрати виконавчого провадження тощо) не проводились, тому доводи в цій частині скарги та клопотанні про витребування таких доказів є взагалі безпідставними. Всі дії державні виконавці (заміна яких у разі відсутності іншого державного виконавця відбувається в порядку закону) прийняті в межах власних повноважень.

Заінтересована особа ОСОБА_3 подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, просить у задоволенні скарги відмовити повністю (а.с.224 т.8), окрім того за ухвалою суду від 21.05.2021р., залишеною без змін 24.06.2021р., також було відмовлено ОСОБА_1 у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

За вимогами ч.1, 2 ст.450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Під час розгляду скарги з отриманих пояснень сторони скаржника, суб`єкта дії якого оскаржуються, матеріалів цивільної справи №344/10498/16-ц (на 9 томах) судом встановлено наступне.

Згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 05.03.2018р., залишеного без змін постановою Апеляційного суду від 24.04.2018р. та постановою ВС від 21.05.2020р., у цивільній справі №344/10498/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та повернення земельної ділянки, в якій позов задоволено частково, зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_3 земельною ділянкою пл.0.0505га для ведення садівництва у СТ «Бистриця-Надвірнянська» яка належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, шляхом знесення огорожі, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0.0035га та приведення вказаної земельної ділянки в придатний для використання стан, був виданий Івано-Франківським міським судом 14.05.2018р. виконавчий лист, який пред`явлений стягувачем 30.05.2018р. до примусового виконання (а.с.91-92 т.4), відкриті виконавчі провадження по ньому, за вимогу немайнового характеру - за №56510328 (а.с.94т.4).

Як вбачається з матеріалів справи, після винесення остаточної постанови Верховного Суду від 21.05.2020р., ОСОБА_1 подавала ряд скарг щодо дій та рішень органу ДВС.

Так, 27.07.2020р. була подана скарга, яка повернута ухвалою (суддя Шамотайло О.В.) від 18.08.2020р., яка набрала законної сили згідно ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 30.11.2020р. про повернення апеляційної скарги (а.с.1,239 т.4).

19.08.2020р. ОСОБА_1 було подано скаргу на дії ДВС щодо винесення постанови від 13.07.2020р. про поновлення виконавчих дій, постанови від 21.07.2020р. та 10.08.2020р. про накладення штрафу у ВП №56510328 (провадження №4-с/344/80/20, суддя Тринчук В.В.) (а.с.25-29 т.4). Ухвалою суду від 17.09.2020р. провадження у справі в частині скасування постанов від 21.07.2020р. та 10.08.2020р. про накладення штрафу у ВП №56510328 закрито у зв`язку з непідсудністю (а.с.138-140 т.4). За результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 19.08.2020р., постановлена ухвала Івано-Франківського міського суду від 22.10.2020р. про залишення скарги без розгляду на підставі пропущення строків оскарження дій ДВС (а.с.151-153 т.4).

На підставі поданої скаржником-апелянтом ОСОБА_1 апеляційної скарги, яка задоволена частково, дана ухвала Івано-Франківського міського суду від 22.10.2020р. скасована постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 13.01.2021р., справу направлено для продовження розгляду (а.с.27-30 т.5). На даний час така скарга в частині вимог щодо оскарження дій по винесенню постанови від 13.07.2020р. про поновлення виконавчих дій у ВП №56510328, перебуває на розгляді, провадження №4-с/344/19/21 (суддя Мелещенко Л.В.). Всі постанови, що є предметом скарги, яка розглядається, були прийняті державними виконавцями при вчиненні тих чи інших дій у ВП №56510328, оцінку поновлення таких виконавчих дій у даному провадженні, з якими не погоджується боржник ОСОБА_1 буде зроблено судом саме у провадженні №4-с/344/19/21, водночас на з`ясування судом можливості розгляду скарги від 12.01.2022р. після розгляду скарги головуючим суддею Мелещенко Л.В. скаржник заперечила, вважаючи що скарга подана від 12.01.2022р. не пов`язана з вимогами скарги про поновлення виконавчих дій в іншому провадженні.

Однак, як зазначено вище, предметом даної скарги ОСОБА_1 що розглядається іншим суддею (провадження №4-с/344/80/20) вже не є вимоги оскарження постанови від 21.07.2020р. та 10.08.2020р. про накладення штрафу у ВП №56510328 (саме на підставі цих двох постанов й було відкриті наступні виконавчі провадження, які є предметом розгляду скарги від 12.01.2022р., про що буде зазначено нижче), оскільки 17.09.2020р. вірно закрито суддею Тринчук В.В. провадження по таких, що не підсудні Івано-Франківському міському суду в порядку ЦПК України, й такі не оскаржувались скаржником (виконання рішення іншого органу ДВС, а не суду, про стягнення виконавчого збору та витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладення штрафу розглядається в порядку КАС України).

07.12.2020р. та 25.01.2021р. ОСОБА_1 також звернулась до суду із заявою про перегляд рішення суду від 05.03.2018р. за нововиявленими обставинами (провадження №8/344/10/21, суддя Мелещенко Л.В., перебуває на розгляді) (а.с.119-136 т.5).

Скаржник ОСОБА_1 при розгляді скарги від 12.01.2022р. звернула увагу суду на обставини, які на її переконання впливають на обґрунтування її вимог щодо скасування постанов та визнання дій неправомірними, а саме про те, що у провадженні (№8/344/10/21, суддя Мелещенко Л.В., перегляд рішення суду від 05.03.2018р. за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_1 ) подавались заявником клопотання про зупинення виконавчого провадження, однак такі безпідставно не задоволено.

Але, з такими доводами не можна погодитись, оскільки як вбачається з матеріалів цивільної справи було подане клопотання заявником ОСОБА_1 25.01.2021р. та 10.03.2021р., але в змісті клопотань вказується заявником тільки номер справи, а не провадження у цій справі, достеменно знаючи що є два провадження в одного й того ж судді Мелещенко Л.В., яка їх розглянула згідно вимог ЦПК у провадженні за №8/344/10/21 (а.с.171-172 т.5, а.с.94-96,101-104т.6).

Так, ухвалою Івано-Франківського міського суду від 06.04.2021р. (суддя Мелещенко Л.В.) у задоволенні клопотання про зупинення виконавчого провадження було відмовлено, з підстав того, що рішення суду від 05.03.2018р. набрало законної сили і розгляд заяви про перегляд рішення суду від 05.03.2018р. за нововиявленими обставинами, не є підставою для зупинення щодо примусового виконання рішення суду (а.с.137 т.6).

16.04.2021р. також ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого документа №344/10498/2016 виданого 14.05.2018р. таким, що не підлягає виконанню, (провадження №6/344/245/21, суддя Домбровська Г.В.), з підстав наявності висновку почеркознавчої експертизи від 13.08.2020р., яким встановлено підробку підпису ОСОБА_1 у акті прийому-передачі межових знаків (а.с.1-8 т.7), такі доводи з посиланням на цей висновок експертизи є й при розгляді даної скарги. Дана заява (у провадженні №6/344/245/21) була уточнена та доповнена в т.ч. зупиненням виконання цього виконавчого листа, а також новими вимогами: (які є предметом розгляду також і даної скарги від 12.01.2022р.) оскарження постанови від 03.12.2020р. №430113 у ВП №56510328 про стягнення виконавчого збору в користь ДВС; постанову від 03.12.2020р. (без номера) у ВП 56510328 про закінчення виконавчого провадження; постанову від 04.12.2020р. (без номера) про відкриття ВП №63818078 про стягнення в користь ДВС коштів; постанову від 04.12.2020р. (без номера) про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 .

Ухвалою від 21.05.2021р. (провадження №6/344/245/21, суддя Домбровська Г.В.) у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено (а.с.90-94 т.7), в т.ч. зазначено в рішенні суду щодо можливості оскарження постанов державного виконавця за поданою скаргою, в порядку судового контролю. Дана ухвала залишена без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 24.06.2021р. (а.с.221-223 т.7). Як зазначено в постанові предметом доведення в апеляційній скарзі апелянтом ОСОБА_1 наголошувалось на те, що суд не врахував доводи, що резолютивна частина рішення від 05.03.2018р. не містить способу виконання, а також те, що судом невірно вказано про неможливість розгляду одночасно питань визнання незаконними дій державного виконавця. Разом з тим, суд апеляційної інстанції наголосив, що заява ОСОБА_1 фактично стосується роз`яснення остаточного судового рішення та оспорювання його законності, окрім того виконавче провадження за №56510328 (було відкрите 04.06.2018р. на підставі виданого виконавчого листа 14.05.2018р. №344/10498/2016) закрито постановою органу ДВС від 03.12.2020р. у зв`язку з його повним виконанням (остання постанова є предметом оскарження у справі, що розглядається за скаргою від 12.01.2022р.). Також зазначено, що питання оскарження дій та постанов державного виконавця відноситься до розгляду за скаргою поданою в порядку ст.447 ЦПК України.

А тому, слід прийти до висновку, що по суті доповнених вимог у справі за провадженням №6/344/245/21 щодо оскарження всіх семи постанов, які є предметом також скарги що розглядається, оцінка прийнятих постанов ДВС, судами не надавалась, а звернуто тільки увагу скаржника ОСОБА_1 про можливість їх оскарження окремо.

Аналогічне клопотання про скасування постанов: державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузика І.І. від 22.10.2020р. №150167 у ВП №56510084 про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 ; постанову від 23.10.2020р. №100175 про відкриття ВП №63393185 про стягнення штрафу; постанову від 23.10.2020р. №100177 про відкриття ВП №63393272 про стягнення штрафу; постанову від 03.12.2020р. №430113 у ВП №56510328 про стягнення виконавчого збору в користь ДВС; постанову від 03.12.2020р. (без номера) у ВП 56510328 про закінчення виконавчого провадження; постанову від 04.12.2020р. (без номера) про відкриття ВП №63818078 про стягнення в користь ДВС коштів; постанову від 04.12.2020р. (без номера) про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 , що є також і предметом скарги від 12.01.2022р., було подано ОСОБА_1 у провадженні №4-с/344/19/21 (головуючий суддя Мелещенко Л.В.), однак ухвалою від 11.05.2021р. клопотання повернуто без розгляду з процесуальних підстав (а.с.181-183,184 т.6).

Також, 31.05.2021р. була подана заява про скасування всіх семи постанов органу ДВС (є й вимогами скарги, яка розглядається), але було відкрито провадження №4-с/344/48/21 (суддя Бородовський С.О.) тільки в частині скасування однієї постанови державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузика І.І. від 22.10.2020р. №150167 у ВП №56510084 про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 , у решта вимог оскаржених постанов відмовлено у відкритті провадження ухвалою від 02.06.2021р. (а.с.135-137 т.7). Підставою відмови у відкритті стало те, що оскаржені постанови про стягнення виконавчого збору та витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладення штрафу підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Отже, скаржнику вкотре було відмолено у відкритті провадження по вимогах, які не можуть бути предметом розгляду в порядку ЦПК, а підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства іншим судом.

За результатами розгляду даної скарги від 31.05.2021р. ухвалою від 08.06.2021р. (провадження №4-с/344/48/21 суддя Бородовський С.О.), у задоволенні заяви про скасування постанови державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузика І.І. від 22.10.2020р. №150167 у ВП №56510084 про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 (що є також предметом розгляду й даної скарги) - відмовлено (а.с.167-168 т.7). Дана ухвала суду від 08.06.2021р. була оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду, і за результатом розгляду така скарга ухвалою від 26.07.2021р. була визнана не поданою та повернута, а ухвалою від 03.09.2021р. повернуто сплачений судовий збір (а.с.265-267 т.7, а.с.11 т.8).

Відтак, ухвала від 08.06.2021р. (провадження №4-с/344/48/21 головуючий суддя Бородовський С.О.), про відмову у задоволенні заяви про скасування постанови державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузика І.І. від 22.10.2020р. №150167 у ВП №56510084 про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 набрала законної сили. Незважаючи на це, ОСОБА_1 повторно оскаржує таку постанову скаргою поданою 12.01.2022р., що є підставою закриття провадження в цій частині.

Так, під час розгляду скарги, пояснення по якій розпочато скаржником у судовому засіданні 01.02.2022р. та продовжено 23.02.2022р., судом встановлено, що частина вимог скарги не підлягає розгляду за правилами ЦПК України та підлягає закриттю (щодо наявного вже судового рішення по одній вимозі, та підсудність більшості вимог Івано-Франківському окружному адміністративному суду), а тому задано певні запитання судом стороні скаржника щодо підтвердження стороною скаржника змін підстав та обставин такого оскарження (за участю попереднього адвоката скаржника) та не отримано остаточної відповіді, з клопотанням перерви для детального ознайомлення адвоката зі справою. В подальшому, на судові засідання скаржник з тих чи інших підстав не з`являлась, водночас подавала ряд заяв та клопотань, з метою затягування розгляду справи судом. У судовому засіданні 14.07.2022р. за участю представника ДВС з`ясовано, що підстави та обставини на які посилається скаржник щодо скасування постанови державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузика І.І. від 22.10.2020р. №150167 у ВП №56510084 про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 не змінились в порівнянні з підставами у провадженні №4-с/344/48/21, тому в цій частині слід закрити провадження, так як щодо такої вимоги є наявним рішення суду, яке набрало законної сили.

За п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

А тому, враховуючи наявність рішення суду від 08.06.2021р. (провадження №4-с/344/48/21 суддя Бородовський С.О.) про скасування постанови державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузика І.І. від 22.10.2020р. №150167 у ВП №56510084 про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 , з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, яке набрало законної сили, провадження у зазначеній цивільній справі підлягає закриттю.

Щодо інших постанов (окрім постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.12.2020р. та оскарження дій державного виконавця що вийшли за межі його повноважень), то провадження підлягає також закриттю, враховуючи таке.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом з тим, спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України та Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини 1 статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 759/15553/14-ц (провадження № 14-579цс19) Верховний Суд дійшов висновку, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17 (провадження № 11-734апп18), від 17 жовтня 2018 року у справі № 826/5195/17 (провадження № 11-801апп18), від 16 січня 2019 року у справі № 279/3458/17-ц (провадження № 14-543цс18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 758/201/17 (провадження № 14-468цс19).

З урахуванням вищенаведеного можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

За п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За наведених обставин провадження за скаргою ОСОБА_1 в частині: скасування постанови від 23.10.2020р. №100175 про відкриття ВП №63393185 про стягнення штрафу (яка прийнята на підставі рішення ДВС від 21.07.2020р. у ВП 56510328 щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1700грн. на користь ДВС а.с.188-189 т.8,а.с.123 т.4, при цьому що рішення ДВС від 21.07.2020р. не оскаржено та не скасовано в порядку КАС, що не спростовано матеріалами справи); постанови від 23.10.2020р. №100177 про відкриття ВП №63393272 про стягнення штрафу (яка прийнята на підставі рішення ДВС від 10.08.2020р. у ВП 56510328 щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400грн. на користь ДВС а.с.190-191 т.8,а.с.125 т.4, при цьому що рішення ДВС від 10.08.2020р. не оскаржено та не скасовано в порядку КАС, що не спростовано матеріалами справи); постанову від 03.12.2020р. №430113 у ВП №56510328 про стягнення виконавчого збору в користь ДВС (на суму 10000грн., яка є виконавчим документом виданим органом ДВС а.с.194-195 т.8); постанову від 04.12.2020р. (без номера) про відкриття ВП №63818078 про стягнення в користь ДВС коштів (прийнята на підставі рішення ДВС від 03.12.2020р. у ВП 56510328 щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 10000грн. виконавчого збору а.с.196-197 т.8); постанову від 04.12.2020р. (без номера) про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 в користь ДВС (прийнята на підставі рішення ДВС від 03.12.2020р. у ВП 56510328 щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 10000грн. виконавчого збору а.с.198-199 т.8) підлягає закриттю, оскільки розгляд таких вимог віднесено до юрисдикції адміністративних судів, а скарга в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, про що вже двічі постановлялись ухвали судів. При цьому ОСОБА_1 з її усних пояснень скористалась подачею позову до адміністративного суду, однак судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій у відкритті провадження було відмовлено.

Щодо вимоги скарги ОСОБА_1 про скасування постанови від 03.12.2020р. (без номера) у ВП №56510328 про закінчення виконавчого провадження, то суд прийшов до переконання про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, враховуючи наступне.

Так, згідно постанови головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Кузика І.І. від 03.12.2020р. (без номера) у ВП 56510328 про закінчення виконавчого провадження (а.с.192-193 т.8), дане ВП №56510328, розпочате 04.06.2018р., стосувалось примусового виконання виконавчого листа №344/10948/2016р. виданого Івано-Франківським міським судом 14.05.2018р. про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_3 земельною ділянкою пл.0.0505га для ведення садівництва у СТ «Бистриця-Надвірнянська» яка належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, шляхом знесення огорожі, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0.0035га та приведення вказаної земельної ділянки в придатний для використання стан.

Як слідує з матеріалів справи та пояснень державного виконавця Кузика І.І., після поновлення виконавчих дій 13.07.2020р. (зупиненого 27.07.2018р. в зв`язку з перебуванням цивільної справи на розгляді касаційного суду) було складено Акти державного виконавця від 20.07.2020р., 07.08.2020р. про невиконання виконавчого документа боржником (а.с.100-101 т.4), як наслідок було прийнято постанову про примусове виконання від 25.08.2020р. (а.с.103 т.4), в результаті чого відбулося примусове виконання рішення суду 04.09.2020 року шляхом демонтажу огорожі (особами, залученими стягувачем на такі роботи), складено відповідні акти (а.с.104-106 т.4). З матеріалами ВП №56510328 боржник ОСОБА_1 ознайомилась 08.09.2020р. (а.с.129 т.4).

Обґрунтовуючи дані вимоги, скаржник в змісті скарги та поясненнях зазначила, що постанова від 03.12.2020р. (без номера) у ВП 56510328 про закінчення виконавчого провадження не могла бути прийнята, оскільки нею подано скаргу на всі рішення державного виконавця в цьому ВП, а саме постанови від 27.07.2020р., 19.08.2020р., 02.09.2020р., 07.09.2020р та 14.09.2020р. у провадженні №4-с/344/19/21.

Однак, як зазначено вище, на даний час така скарга ОСОБА_1 (провадження №4-с/344/19/21 головуючий суддя Мелещенко Л.В.) розглядається тільки в частині вимог щодо оскарження дій по винесенню постанови від 13.07.2020р. про поновлення виконавчих дій у ВП №56510328, а по інших її вимогах ухвалою суду від 17.09.2020р. провадження у справі в частині скасування постанов від 21.07.2020р. та 10.08.2020р. про накладення штрафу у ВП №56510328 закрито у зв`язку з непідсудністю (суддя Тринчук В.В.) та ухвалою від 11.05.2021р. повернуто без розгляду з процесуальних підстав (суддя Мелещенко Л.В.). При цьому, скаржник не вважала за можливе зупинення та розгляд її скарги від 12.01.2022р., після завершення розгляду її скарги та постановлення ухвали у провадженні №4-с/344/19/21, про що зазначено вище.

Державний виконавець приймаючи рішення про закінчення ВП№56510328, вказав,що виконавчий документ виконано в повному обсязі, при цьому питання щодо стягнення виконавчого збору було виділено в окреме провадження (ВП №63818078).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, за нормами п.9 ст.39, ч.1,3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом

У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1,3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Зважаючи на це, державним виконавцем дотримано дані вимоги закону при закритті виконавчого провадження №56510328, іншого скаржником не доведено перед судом.

При цьому, перегляд рішення суду за новоявленими обставинами, яке перебуває на розгляді на час постановлення даної ухвали суду, не є підставою для скасування постанови від 03.12.2020р. (без номера) у ВП 56510328 про закінчення виконавчого провадження.

Що стосується вимоги скарги про визнання дій державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузика І.І. неправомірними, такими, що вийшли за межі його повноважень, то як вбачається зі змісту скарги та пояснень скаржника, такий вихід за межі повноважень стосується того, що державний виконавець Керніцький А.В. приймав постанову про відкриття ВП №56510328 (вподальшому таке ВП було зупинене через розгляд справи в суді касаційної інстанції), а наступні постанови у цьому ж ВП прийняті вже іншим державним виконавцем Кузик І.І., отже такі вже вийшли за межі повноважень цього державного виконавця.

Щодо цього слід вказати, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Так, за ст.2,3,5,7 цього закону правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом. Державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Відповідно до цього Закону державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Передача виконавчих документів здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України. Так, згідно Наказу Мінюсту від 02.04.2012р. №512/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно р.5 цієї Інструкції виконавче провадження передається від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби у разі: хвороби державного виконавця, його перебування у відрядженні чи відпустці; звільнення чи відсторонення від посади державного виконавця; включення державного виконавця до складу виконавчої групи при іншому органі державної виконавчої служби; відводу (самовідводу) державного виконавця відповідно до Закону; утворення виконавчої групи між державними виконавцями одного органу державної виконавчої служби; наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Передача виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби чи виконавчої групи, між державними виконавцями одного органу державної виконавчої служби здійснюється за письмовим дорученням начальника цього органу державної виконавчої служби чи керівника виконавчої групи. Про прийняття виконавчого провадження до виконання державний виконавець, якому воно передано, виносить відповідну постанову.

Отже, законом не заборонено передачу проваджень від одного державного виконавця до іншого у певних випадках, а тому доводи скарги щодо виходу державним виконавцем Кузик І.І. за межі власних повноважень, не доведено скаржником.

Інші доводи скарги стосуються непогодження з самим рішенням суду та порядком його виконання, не є також доведеними перед судом.

Право на звернення із скаргою до суду та порядок подання скарги врегульоване ст.447,448 ЦПК України.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

За ч.1,3 ст.451 цього ж кодексу за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене, скарга в частині вимог підлягає закриттю, а щодо двох інших вимог слід відмовити за недоведеністю..

Враховуючи наведене та керуючись п.3 ч.1 ст.255, п.1 ч.1 ст.255, 259, 265, 268, 273, 447-451 ЦПК України , Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження Івано-Франківський міський відділ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа стягувач ОСОБА_3 про скасування постанови державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузика І.І. від 03.12.2020р. (без номера) у ВП 56510328 про закінчення виконавчого провадження, визнання дій державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузика І.І. неправомірними, та такими, що вийшли за межі його повноважень відмовити.

Провадження за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження Івано-Франківський міський відділ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа стягувач ОСОБА_3 в частині скасування постанови державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузика І.І.від 22.10.2020р. №150167 у ВП №56510084 про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 - закрити на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України оскільки набрала законної сили ухвала суду постановлена з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Провадження за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження Івано-Франківський міський відділ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа стягувач ОСОБА_3 в частині скасування постанов державного виконавця Івано-Франківського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузика І.І. від 23.10.2020р. №100175 про відкриття ВП №63393185 про стягнення штрафу; від 23.10.2020р. №100177 про відкриття ВП №63393272 про стягнення штрафу; від 03.12.2020р. №430113 у ВП №56510328 про стягнення виконавчого збору в користь ДВС; від 04.12.2020р. (без номера) про відкриття ВП №63818078 про стягнення в користь ДВС коштів; від 04.12.2020р. (без номера) у ВП 63818087 про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 - закрити. Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд даних вимог скарги віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 18.07.2022 року.

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА