25.07.2022 Справа № 940/608/22
Провадження по справі № 6/940/14/22
УХВАЛА

Іменем України

25 липня 2022 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді : Косович Т.П.

при секретарі : Козуб І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві подання головного державного виконавця Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про привід боржника ОСОБА_1 ,

встановив:

Головний державний виконавець Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Шевченко Т.Ю. звернулася до суду з поданням про привід боржника ОСОБА_1 . Свої вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні в Тетіївському ВДВС перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Тетіївського районного суду Київськоїобласті № 2-121 від 04.03.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.02.2008 року і до повноліття дитини. В ході примусового виконання вказаного виконавчого документу були направлені запити щодо перевірки майнового стану боржника та сам боржник викликався до державного виконавця. Однак зазначені заходи позитивних результатів не дали, місце роботи боржника не встановлено, доходів не виявлено, а сам боржник на виклики державного виконавця не прибув, а тому останній просить суд вирішити питання про примусовий привід боржника ОСОБА_1 .

Сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ст. 438 ЦПК України неявка учасників справи не перешкоджає вирішенню питання про примусовий привід боржника.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали подання, суд вважає, що воно необґрунтоване та задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Судом встановлено, що на виконанні у в Тетіївському ВДВС перебуває виконавче провадження № 59569644 з примусового виконання виконавчого листа Тетіївського районного суду Київськоїобласті № 2-121 від 04.03.2008 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.02.2008 року і до повноліття дитини.

В матеріалах подання містяться копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.07.2019 року, виклики державного виконавця від 14.04.2021 року, 20.05.2021 року 26.08.2021 року, 03.05.2022 року, якими ОСОБА_1 зобов`язано з`явитись до виконавця відповідно 21.04.2021 року, 27.05.2021 року, 03.09.2021 року, 12.05.2022 року та надати пояснення за фактом невиконання виконавчого документа, а також додаткові відомості про майно та доходи.

Подання про примусовий привід боржника ОСОБА_1 обґрунтоване тим, що місце роботи останнього не встановлено, доходів не виявлено, а сам боржник на виклики державного виконавця не прибуває.

Згідно з п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Частиною 1 ст. 438 ЦПК України передбачено, що розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з`явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Конституцією України в статті 33 гарантована свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Аналіз вищевказаних положень дозволяє зробити висновок про можливість застосування примусового приводу до боржника лише в разі його належного повідомлення про необхідність явки до виконавчої служби та ухилення належним чином повідомленого боржника від явки.

Тобто, виконавець, звертаючись до суду з поданням про привід, повинен довести, що викликав боржника, останній будучи належним чином повідомлений про виклик до виконавця не з`явився без поважних причин.

Однак, додані до матеріалів подання документи не підтверджують того, що ОСОБА_1 відомо про відкрите виконавче провадження, що державним виконавцем вживались дії для належного повідомлення боржника, встановлення його місця реєстрації, проживання та перебування станом на дату виклику, так як з часу відкриття виконавчого провадження і до часу першого виклику боржника до державного виконавця минув значний час, а саме майже 2 роки, за який боржник міг змінити місце свого проживання та/або перебування.

Також, суд вважає, що в обґрунтування подання про привід боржника суду не надано достатніх і достовірних доказів про відомості щодо місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника фізичної особи, а саме суду не надано доказів того, що державним виконавцем направлялися запити з метою встановлення зареєстрованого в установленому законом порядку місця реєстрації боржника.

Отже, державним виконавцем не доведено факту того, що боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, оскільки в матеріалах подання відсутні будь-які докази, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дані виклики, що унеможливлює застосування до нього приводу в судовому порядку.

Суд також звертає увагу на те, що одним із принципів у цивільному судочинстві є принцип пропорційності (ст. 13 ЦПК України). Дотримання засад співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, крім іншого, передбачено п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження».

Також, з метою виконання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинні вживатися всі передбачені чинним законом заходи для виконання судового рішення, однак ці заходи повинні бути необхідними в демократичному суспільстві та слугувати меті стягнення боргу.

Відтак, привід боржника без наявності доказів його завчасного повідомлення про виклики та ухилення від явки без поважних причин не може вважатися необхідним, слугувати меті стягнення боргу та порушує принцип співмірності.

На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що державним виконавцем не надано належних доказів на підтвердження наявності обставин для застосування примусового приводу боржника, суд приходить до висновку, що подання головного державного виконавця Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про привід боржника ОСОБА_1 необґрунтоване, у зв`язку з чим в його задоволенні відмовляє.

Керуючись ст. 258-261, 354, 438 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні подання головного державного виконавця Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про привід боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.П. Косович