Справа № 496/4501/20
Провадження № 2/496/337/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пасечник М.Л.

за участю секретаря - Мірошнікової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Нерубайська сільська рада Біляївського району Одеської області про скасування рішення та визнання державного акту не дійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з уточненим позовом, в якому просить суд скасувати державний акт серії ЯА №084387 від 26.11.2004 року та рішення Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 18.08.2004 року №466.

Свій позов позивач мотивувала тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за законом їй належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . У 2019 році маючи намір отримати документи, які підтверджують право власності на земельну ділянку, позивач звернулась до землевпорядної організації, для складання проекту землеустрою. З часом землевпорядна організація повідомила позивача про те, що існують розбіжності стосовно меж її земельної ділянки та земельної ділянки відповідачки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за таких обставин неможливо виготовити документ, що посвідчує право власності на землю. Так, відповідач оформила на свою земельну ділянку державний акт про право власності з помилками, зокрема межі її земельної ділянки накладаються на межі земельної ділянки позивачки. Також слід зазначити, що коли відповідач оформлювала право власності на свою земельну ділянку, вона не погоджувала межи з позивачкою, що також є порушенням законодавства. З огляду на вищевикладене, вбачається порушення прав власності позивачки на належну їй земельну ділянку. Будь-які розмови з відповідачкою, щодо усунень з її боку порушень прав позивача, ігноруються. У зв`язку з чим, позивач змушена звернутись з даною позовною заявою до суду.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином про дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшоввисновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.10.2018 року вбачається, що позивачка отримала у спадок 1/6 частку будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Рішенням Біляївського районного суду від 28.11.2005 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Вказаним рішенням визнано частково недійсним рішення Нерубайської сільської ради №466/19 від 18.08.2004 року та державний акт про право приватної власності на земельну ділянку НА №084387 від 26.11.2004 року щодо передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки спільного користування шириною 4 м. для проходу та проїзду до своїх осель мешканців будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_3 у користуванні вказаною земельною ділянкою для проходу та проїзду останньої до своєї оселі в АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_2 зняти ворота огорожі від АДРЕСА_1 для забезпечення вільного проходу та проїзду ОСОБА_3 до своєї оселі. Зобов`язано Нерубайську сільську раду Біляївського району встановити межові знаки з визначенням границь земельної ділянки спільного користування та дійсних границь суміжних земельних ділянок АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , які належать сторонам з урахуванням їх фактичного використання. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено. Вказане рішення вступило в силу 08.12.2005 року (а.с. 12-13).

Так, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області було встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживають в будинках АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , які раніше складали одну садибу. 15.09.1989 року позивачка за договором купівлі-продажу придбала будинок АДРЕСА_1 та членами сім`ї користувалася земельною ділянкою шириною 4 м для проїзду від АДРЕСА_1 до свого подвір`я. У 2003 році ОСОБА_2 за договором дарування придбала будинок АДРЕСА_2 , після чого, вказана земельна ділянка знаходилась у спільному користуванні сторін, про те з 2004 року між ними виникали суперечки з приводу її використання та згодом ОСОБА_2 закрила на замок в`їзні ворота з АДРЕСА_1 , а потім на площадці біля воріт будинку ОСОБА_3 построїла кам`яну стінку, тим самим фактично позбавивши останню права користування спільною земельною ділянкою для проходу та проїзду автомобілем на АДРЕСА_1 .

З вказаного рішення вбачається, що судом було встановлено наступний факт того, що Рішенням Нерубайської сільської ради №388/16 - ХХІV від 29.04.2004 року було вирішено, що проїзд від АДРЕСА_1 до оселі гр. ОСОБА_3 шириною 4 метра визнано земельною ділянкою спільного користування для проходу та проїзду до своїх осель жителів будинку АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 . Ворота та межі спільної земельної ділянки на АДРЕСА_1 вважати засобом запобігання вільному доступу сторонніх осіб до осель ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Запропоновано громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 забезпечити запирання воріт на спеціальний замок.

Рішенням Нерубайської сільської ради №466/19 від 18.08.2004 року, незважаючи на попереднє рішення сільради від 29.04.2004 року, відповідачу разом із належною їй земельної ділянкою, також була передана у власність і земельна ділянка спільного користування шириною 4 м. Вказані обставини знайшли своє відображення в заявах голови Нерубайської сільради ОСОБА_5 , відповідно до яких земельна ділянка спільного користування була передана у власність ОСОБА_6 помилково.

26.11.2004 року відповідач отримала державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,198 га, в якому земельна ділянка спільного користування зазначена не була. При цьому межі виділеної в натурі ОСОБА_6 земельної ділянки з суміжним землекористувачем ОСОБА_3 не погоджувалися, а відповідний акт від 01.10.2004 року замість останньої підписав голова сільради ОСОБА_5 . 20.05.2005 року ОСОБА_6 закрила на замок в`їздні ворота з АДРЕСА_1 , а потім на площадці біля воріт будинку ОСОБА_3 построїла кам`яну стінку, тим самим фактично позбавивши останню права користування спільною земельною ділянкою для проходу та проїзду автомобілем на АДРЕСА_1 .

На підставі ст.ст. 91, 103, 152, 155 ЗК України, п. 8 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних прав» №7 від 16.04.2004 року суд у рішенні від 28.11.2005 року, дійшов висновку за необхідним визнати частково недійсними рішення Нерубайської сільської ради від 18.08.2004 року та державний акт про право приватної власності на земельну ділянку від 26.11.2004 року щодо передачі у приватну власність ОСОБА_6 земельної ділянки спільного користування шириною 4 м для проходу та проїзду до своїх осель мешканців будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 та зобов`язав ОСОБА_6 не перешкоджати ОСОБА_3 у користуванні вказаною земельною ділянкою, з покладенням на неї обов`язку зняти ворота огорожі від АДРЕСА_1 та зобов`язати Нерубайську сільську раду встановити межові знаки з визначенням границь земельної ділянки спільного користування та дійсних границь суміжних земельних ділянок, які належать сторонам з урахуванням їх фактичного використання.

Позивачем надана копія рішення Біляївського районного суду Одеської області від 14.02.2022 року, яким позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Нерубайська сільська рада Одеського району Одеської області про зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 користуватись земельною ділянкою спільного користування, шириною 4 м. для проходу та проїзду до її житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу клумби з зеленими насадженнями, кам`яної стіни, воріт від АДРЕСА_1 .

Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).

Також позивачем ОСОБА_1 не були надані до суду оспорюванні документи для надання належної їх оцінки, крім того, не надано ї обґрунтованих доводів того, на якій підставі суд повинен скасувати державний акт серії ЯА №084387 від 26.11.2004 року та рішення Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області від 18.08.2004 року за №466, одночасно надаючи копію рішення Біляївського районного суду Одеської області від 28.11.2005 року, відповідно до якого було частково скасовано вищезазначені документи.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем ОСОБА_1 не було надано належних доказів на обґрунтування своїх позовних вимог, а тому суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Нерубайська сільська рада Біляївського району Одеської області про скасування рішення та визнання державного акту не дійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 18.07.2022 року.

Суддя М.Л. Пасечник