ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4765/22 Справа № 215/8373/21 Суддя у 1-й інстанції - Камбул М.О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року м.Кривий Ріг

Справа № 215/8373/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.,

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 травня 2022 року, яке постановлено суддею Камбул М.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 04 травня 2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі ПРАТ «ПІВНГЗК») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`ю.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона, працюючи у відповідача в шкідливих умовах праці, отримала професійні захворювання, у зв`язку із чим, висновком МСЕК від 14.12.2021 року при первинному огляді, позивачці встановлено втрату професійної працездатності у загальному розмірі 65 % (50% - радикулопатія, 15% - ХОЗЛ) з 06 грудня 2021 року та визнано особою з інвалідністю третьої групи, безстроково.

Вважає, що у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями їй спричинено моральну шкоду, яка завдана з вини відповідача та підлягає відшкодуванню ним, а тому просила суд стягнути на її користь моральну шкоду з відповідача у розмірі 360 000,00 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 травня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПРАТ «ПІВНГЗК» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану в зв`язку з ушкодженням здоров`я, у розмірі 50 000,00 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ПРАТ «ПІВНГЗК» на користь держави судові витрати у розмірі 1500,00 грн.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь позивачки з відповідача, просить збільшити її розмір до заявленого у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивачки та принципу розумності, виваженості і справедливості. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано характер отриманих нею професійних захворювань, стан здоров`я, який не поліпшується, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні їй для поліпшення стану здоров`я. Внаслідок втрати професійної працездатності позивачка не має змоги вести звичне життя, вимушена постійно проходити курси лікування, оскільки її постійно турбує біль в шийному та попереково-крижовому відділах хребта, з іррадіацією в праву ногу, відчуття оніміння рук, обмеження рухів в ліктьовому, плечових та колінних суглобів. У позивачки наявне утруднення дихання, задишка при незначному навантаженні, сильний сухий приступоподібний кашель. Судом першої інстанції не повністю враховано, що позивачка, внаслідок отриманих професійних захворювань, втратила 65 % професійної працездатності безстроково та її визнано особою з інвалідністю третьої групи також, на безстроковий строк.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПРАТ «ПІВНГЗК» Доценко Т.Ю., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги позивачки, просила залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 з 25.11.1993 року по 04.12.2019 року працювала у відповідача, за спеціальностями: машиніст конвеєру, оператор пульту керування на виробничій дільниці дрібнення руди (а.с. 9-13, 15-19).

04.12.2019 року позивачка звільнена за власним бажанням, в зв`язку з виходом на пенсію за віком за ст. 38 КЗпП України (а.с. 19).

Відповідно до пунктів 9, 10, 14 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 20.10.2021 року, позивачці 07.09.2021 року Українським НДІ промислової медицини встановлене професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1 і шийна С6, С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом колінних суглобів (ПФ третього ступеня), ліктьових суглобів (ПФ другого ступеня), двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня); хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня (а.с. 9-13, 20-23).

Відповідно до п.п. 17, 18, 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 20 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 працюючи на підприємстві відповідача машиністом конвеєра ДФ №2 з 12.03.2016 року по 04.12.2019 року та машиністом конвеєра ДФ№1 з 25.11.1993 року по 15.12.2006 року, здійснювала нагляд за роботою конвеєрів, рівномірністю розподілення руди в бункерах та контроль їх заповнення, прибирання з конвеєрної стрічки сторонніх предметів, перевірку стану перевантажувальних вузлів, ущільнень, роликоопор, регулювання ходу стрічки, визначення несправності конвеєра, усунення їх в покладеному обсязі, прибирання просипаної руди по довжині конвеєрів, живильників, бункерів, перевантажувальних вузлів. При цьому, внаслідок недосконалості технології збагачення руди та робочого місця підпадала під вплив підвищених параметрів важкості праці та пилу фібро генної дії (з вмістом вільного кремнію діоксину від 10 до 70%). Згідно медичного висновку від 30.09.2021 за №1769 термін роботи ОСОБА_1 в шкідливих виробничих факторах трудового процесу складає з 27.02.2001-15.12.2006 року (5 років 9 місяців) та з 12.03.2016 року по 04.12.2019 року (3 роки 8 місяців).

Причиною виникнення хронічних захворювань у ОСОБА_1 є важкість праці: маса вантажу, що постійно піднімається та переміщується вручну, 17 кг при нормативному значенні до 7; нахили тулуба (вимушені, більше 30?), кількість за зміну 360 при нормативному значенні до 100 згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом МОЗ України №248 від 08.04.2014. Пил фіброгенної дії: перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації пилу переважено фібро генної дії з вмістом кремнію діоксину кристалічного (SiO2 ) від 10% до 70% в 3,1 рази (6,2 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3).

Таким чином, враховуючи роботу ОСОБА_1 впродовж 16 років 06 місяців в умовах впливу підвищених парламентів пилу фіброгеннолї дії та 9 років 05 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів трудового процесу, неодноразову зміну керівників підприємства, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, встановити неможливо (а.с. 9-13).

Висновком МСЕК від 14.12.2021 року при первинному огляді, позивачці встановлено втрату професійної працездатності у загальному розмірі 65 % (50% - радикулопатія, 15% - ХОЗЛ) з 06 грудня 2021 року та визнано особою з інвалідністю третьої групи, безстроково ( а.с. 14).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв`язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 20 жовтня 2021 року, причиною виникнення професійних захворюваньпозивачки є важкість праці: маса вантажу, що постійно піднімається та переміщується вручну, 17 кг при нормативному значенні до 7; нахили тулуба (вимушені, більше 30?), кількість за зміну 360 при нормативному значенні до 100 згідно з вимогами Державних санітарних норм та правил «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затверджених наказом МОЗ України №248 від 08.04.2014. Пил фіброгенної дії: перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концентрації пилу переважено фібро генної дії з вмістом кремнію діоксину кристалічного (SiO2 ) від 10% до 70% в 3,1 рази (6,2 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3).

Отже, роботодавець АТ «ПІВДГЗК», під час роботи позивача, допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивачки, які завдають їй фізичного болю та душевних страждань, виникли тільки з вини АТ «ПІВДГЗК», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці, відповідно до нормативно-правових актів.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивачки у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями, правильно визнав, що позивачці була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються її нормальні життєві зв`язки, вона позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки її постійно турбує біль в шийному та попереково-крижовому відділах хребта, з іррадіацією в праву ногу, відчуття оніміння рук, обмеження рухів в ліктьовому, плечових та колінних суглобів. У позивачки наявне утруднення дихання, задишка при незначному навантаженні, сильний сухий приступоподібний кашель. Позивачка постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, розпачу. Лікарями виявлений відсутній стабілізаційний процес у її здоров`ї, що підтверджується виписними епікризами, що містяться в матеріалах справи, в яких зафіксований стійкий дистабілізаційний стан його здоров`я, внаслідок чого позивачка переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що позивачці ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і вона має право на її відшкодування.

Суд першої інстанції при постановленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачці заподіяна моральна шкода під час її роботи на підприємстві відповідача, у шкідливих умовах, що стало причиною її професійних захворювань, які потягли за собою втрату працездатності та необхідності подальшого тривалого лікування у медичних закладах.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивачки щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивачки та вважає, що він визначений без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачці моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Так, в судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з професійними захворюваннями позивачці заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона втратила професійну працездатність у розмірі 65 %, безстроково та її визнано особою з інвалідністю третьої групи, також на безстроковий термін. Після втрати працездатності, у позивачки змінилися умови життя, вона позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки її постійно турбує біль у в шийному та попереково-крижовому відділах хребта, біль та обмеження рухів, утруднення дихання, задишка при незначному навантаженні, сильний сухий приступоподібний кашель. Позивачка постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, розпачу, у неї поганий сон. Періодично проходить лікування, незважаючи на постійні курси лікування покращення в стані здоров`я не спостерігається.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивачки, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, внаслідок отриманих професійних захворювань, що потягли втрату працездатності, розмір втрати професійної працездатності 65%, який встановлено безстроково, що свідчить про незворотність такого стану здоров`я, визнання позивачки особою з інвалідністю третьої групи, тривалості праці позивачки в шкідливих умовах, що перевищували нормативи тільки на ПРАТ «ПІВНГЗК»(впродовж 16 років 06 місяців в умовах впливу підвищених парламентів пилу фіброгеннолї дії та 9 років 05 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів трудового процесу, а всього 25 років 11 місяців), що потягло втрату працездатності, вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 50 000,00 грн. до 240 000,00 грн.

Згідно положення закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивачка подала позов про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я та визначила її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ПРАТ «ПІВНГЗК»на користь держави та збільшує цей розмір з 1500,00 грн. до 2400,00 грн., тобто до одного відсотка від стягнутого розміру моральної шкоди.

Крім того, з відповідача ПРАТ «ПІВНГЗК»на користь держави, підлягає стягненню судовий збір 3600,00 грн. за подання позивачкою апеляційної скарги (2400,00 грн. х 150%).

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 травня 2022 року, в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з відповідача Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 змінити, збільшивши цей розмір з 50 000,00 гривень до 240 000,00 (двісті сорок тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 травня 2022 року в частині розміру судового збору, стягнутого з відповідача Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави змінити, збільшивши цей розмір з 1500 гривень 00 копійок до 2400 (дві тисячі чотириста) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» за подання апеляційної скарги позивачкою, на користь держави, судовий збір у розмірі 3600 (три тисячі шістсот) гривень 00 (нуль) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 05 липня 2022 року.

Головуючий:

Судді: