Справа № 627/182/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі

головуючого Вовк Л. В.

з участю секретаря Тішакіної Л.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представник відповідача ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної академії аграрних наук України , Державного підприємства « Дослідне господарство « Пархомівське » Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України » про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з посади , поновлення на роботі , стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ,

у с т а н о в и в :

У квітні 2022 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Національної академії аграрних наук України , Державного підприємства « Дослідне господарство « Пархомівське » Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України » ( далі ДП « Дослідне господарство « Пархомівське») про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з посади , поновлення на роботі , стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В позові ОСОБА_1 зазначив , що на підставі контракту , укладеним між ОСОБА_1 та Національною академією аграрних наук України , в особі президента ОСОБА_4 , 19.03.2021 року , наказом Національної академії аграрних наук України № 108-к , позивач був призначений з 24.03.2021 року директором ДП « Дослідне господарство « Пархомівське » . Відповідно до наказу №93-ка Національної академії аграрних наук України від 23.03.2022 року , ОСОБА_1 з посади директора ДП « Дослідне господарство» «Пархомівське » звільнено з 23.03.2022 року , в зв`язку із закінченням терміну дії контракту , на підставі п.2 ст.36 КЗпП України. Вважаючи , що звільнення відбулося з порушенням чинного законодавства , позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення позивача ; поновити його на посаді директора ДП « Дослідне господарство« Пархомівське» ; стягнути з ДП « Дослідне господарство « Пархомівське» середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача.

У судовому засіданні позивач підтримав позов , просить задовольнити.

Представник відповідачаНаціональної академії аграрних наук України у судовому засіданні позов не визнав , просить відмовити, оскільки звільнення позивача відбулося з закінченням терміну дії контракту .

Представник відповідача ДП « Дослідне господарство « Пархомівське» у судовому засіданні позов не визнав , просить ухвалити рішення на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін , дослідивши письмові докази по справи , дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини .

Судом при розгляді справи було встановлено, що між ОСОБА_1 та Національною академією аграрних наук України неодноразово переукладався контракт.

19.03.2021 року між позивачем ОСОБА_1 та Національною академією аграрних наук України був укладений контракт.

Пунктом 26 (а ) Контракту передбачено , що цей контракт припиняється після закінчення терміну дії контракту .

Згідно п.29 вказаного Контракту передбачено , що за два місяці до закінчення терміну дії контракту він може бути за згодою сторін продовжений або укладений на новий чи інший термін.

Позивач за контрактом був прийнятий директором ДП « Дослідне господарство « Пархомівське » Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України» , у зв`язку з чим Національною академією аграрних наук України видано наказ № 108-к від 19.03.2021 року. Контрактом передбачено строк дії договору з 24.03.2021 року по 23.03.2022 року .

Наказом Національної академії аграрних наук України № 93-ка від 23.03.2022 року про звільнення , ОСОБА_1 звільнено з посади директора ДП « Дослідне господарство « Пархомівське » Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України» , на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України ,у зв`язку із закінченням терміну дії контракту з 23.03.2022 року.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть установлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Порядок укладення контрактів визначено Положенням про порядок укладання контрактів при прийнятті на роботу працівників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року №170 з наступними змінами та доповненнями.

Згідно п.8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП підставами припинення трудового договору є закінчення строку трудового договору (пункти 2, 3 ст.23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення.

У вказаній нормі права передбачено підставу припинення трудового договору, що укладався на певний строк. А саме: у тих випадках, коли трудовий договір укладався до настання певного факту, такий договір вважається укладеним на певний строк. Тому настання обумовленого факту є підставою для припинення трудового договору у зв`язку з закінченням строку.

Контракт, у якому передбачено термін дії, який неодноразово переукладався, не вважається таким, що укладений на невизначений строк, оскільки за два місяці до закінчення строку дії контракту за згодою сторін його може бути продовжено або укладено на новий строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 39-1 КЗпП України трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, вважаються такими, що укладені на невизначений строк, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 23 цього Кодексу.

Разом з тим, якщо сторони при переукладенні контракту серед підстав його розірвання вказали закінчення строку, враховуючи, що працівник належним чином інформований про умови укладеного договору, контракт розглядається як встановлене законом виключення з правила ч. 2 статті 39-1 КЗпП України.

Звільнення у зв`язку із завершенням дії контракту, по суті, не є розірванням трудового контракту, а є припиненням контракту у зв`язку із закінченням строку його дії.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права, які регулюють спірні правовідносини, викладений у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 664/2284/16-ц.

Відтак, укладений з позивачем 19.03.2021 року строковий трудовий контракт, був оформлений відповідно до положень чинного трудового законодавства.

Підписання контракту ОСОБА_1 вказувало на добровільне волевиявлення позивача працювати на умовах і у період, що визначений у контракті.

За відсутності укладення між сторонами до дня закінчення строку дії контракту угоди щодо продовження його дії на новий строк, роботодавець, на підставі умов контракту та у зв`язку з припиненням строку його дії, правомірно припинив трудові правовідносини з позивачем на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Відтак, посилання позивача, що після закінчення трудового договору трудові відносини фактично тривали і жодна із сторін не вимагала їх припинення , тому дія договору вважається продовженою на невизначений строк , оскільки наказ про звільнення до 23.03.2022 року включно він не отримував , а отримав 01.04.2022 року засобами електронного зв`язку , не може бути підставою для визнання звільнення незаконним, оскільки позивач звільнений за закінченням строку (пункти 2 і 3 ст. 23 КЗпП України). Так як, закінчення терміну дії контракту і видання у зв`язку із цим наказу або розпорядження про звільнення не є ініціативою про розірвання трудового договору, а лише доводить відсутність ініціативи переукласти або продовжити трудовий контракт, тобто відсутність ініціативи встановити трудові відносини.

Контрактом не передбачено повідомляти керівника про намір припинення дії контракту у визначений ним спосіб.

У такому випадку звільнення має бути проведено саме на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України - закінчення строку дії контракту.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 664/2284/16-ц.

Пропозиції щодо терміну трудового договору має право кожна із сторін, однак будь-які дані про звернення ОСОБА_1 до відповідача з пропозицію укладення контракту на довший термін або безстрокового трудового договору в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Враховуючи викладене вище, слід дійти висновку про те, що звільнення позивача з роботи здійснено відповідачем з дотриманням норм трудового законодавства, а тому у задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі слід відмовити. Позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу також підлягають залишенню без задоволення, враховуючи що вони є похідними від вимог про поновлення на роботі.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 36 КЗпП, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 83, 258, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Національної академії аграрних наук України , Державного підприємства « Дослідне господарство « Пархомівське » Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України » про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з посади , поновлення на роботі , стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без задоволення .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Полтавського Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи :

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: Національна академія аграрних наук України: юридична адреса: вул.М.Омельяновича-Павленка,9, м.Київ, 01010, ;

Відповідач: Державне підприємство «Дослідне господарство «Пархомівське» Інституту овочівництва і баштанництва Національної академії аграрних наук України»: юридична адреса: вул. Євгена Лисенка,10, с. Пархомівка Богодухівського району Харківської області, 62014, .

Повний текст рішення викладений 21.07.2022 року .

Суддя Л. В. Вовк