ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 628/4830/21 Номер провадження 22-ц/814/1761/22Головуючий у 1-й інстанції Коваленко О.А. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Одринської Т.В., Панченка О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника позивача, Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Христян О.М., на заочне рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 18 січня 2022 року,

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

В грудні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 24.02.2006, що утворилась станом на 31.10.2021 у сумі 39 900,89 грн, з якої: 4 837,98 грн заборгованість за тілом кредиту; 35 062,91 грн заборгованість за відсотками; а також прохав стягнути судовий збір у сумі 2 270 грн за подачу позову до суду.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_2 підписала заяву № б/н від 24 лютого 2006 року, відповідно до якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку, який в подальшому збільшився до 5 300 грн з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Банк умови договору виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі 5 300,00 грн.

Проте, відповідач умови договору кредиту не виконала, в результаті чого, станом на 31 жовтня 2021 року утворилась заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» у сумі 39 900,89 грн., з якої: 4 837,98 грн - заборгованість за тілом кредиту; 35 062,91 грн - заборгованість за відсотками.

Заочним рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 18 січня 2022 року позовні вимоги частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 24 лютого 2006 року станом на 31 жовтня 2021 року у сумі 4 837,98 грн.;

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 275,12 грн.;

В іншій частині позову - відмовлено.

короткого змісту вимог апеляційної скарги;

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» прохали рішення місцевого суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення їх вимог.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Вказували, що місцевий суд, відмовляючи у стягненні відсотків, не звернув увагу, що в заяві-анкеті між сторонами визначено розмір відсотків - 3 % в місяць.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Поштова кореспонденція, направлена на адресу ОСОБА_1 АДРЕСА_1 (за адресою реєстрації а.с. 62) повертається до суду без вручення з підстави відсутності адресату вказаною.

Згідно з ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, вважається, що відповідач належним чином повідомлений про наявність судового провадження.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Місцевим судом встановлено, що згідно із заявою-анкетою б/н від 24.02.2006 року, підписану представником ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») і відповідачем, ОСОБА_1 , позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 5 000 грн., строк дії картки 2 роки.

Місцевим судом встановлено, що Банк належним чином виконав свої зобов`язання, а відповідач, отримавши кредитну картку № НОМЕР_1 , протягом тривалого часу нею користувався, однак в установлені терміни кредитні кошти не повернув.

Згідно з розрахунком заборгованості, заборгованість за даним договором кредиту станом на 31 жовтня 2021 року становить 4 837,98 грн. - заборгованість за тілом кредитом та 35 062,91 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 10-16).

Встановивши вказані обставини, місцевий суд задовольнив позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту 4 837,98 грн.

В зазначеній частині рішення місцевого суду не оскаржено та не є предметом апеляційного перегляду.

Відмовляючи у стягненні відсотків за користування кредитними коштами місцевий суд дійшов висновку, що сторони не узгодили розмір відсоткової ставки.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про те, що в анкеті-заяві позичальника від 24.02.2006 процентна ставка не зазначена не відповідають фактичним обставинам справи.

Як вбачається із даної анкети-заяви позичальника, підписаної обома сторонами, сторони у згодили між собою розмір базової відсоткової ставки 3 % в місяць.

За таких обставин, висновки місцевого суду в цій частині є невірними.

З довідки Приватбанку про видачу кредитної карти слідує, що видана відповідачці кредитна картка № НОМЕР_1 має термін дії до 02.2013 року. (а.с. 25)

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18) зроблено правовий висновок про те, що відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Сторони у заяві позичальника узгодили, що строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії карти.

Таким чином, Банк мав право нараховувати 3% в місяць на залишок кредитної заборгованості до закінчення терміну дії кредитної картки, який співпадає із закінченням терміну дії кредитного договору, тобто до 28 лютого 2013 року.

Як вбачається із розрахунку заборгованості станом на 28 лютого 2013 року заборгованість за відсотками становить 13 117,84 грн. (а.с. 14).

Тому саме така сума відсотків і підлягає стягненню на користь позивача у справі.

В зазначеній частині доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Після вказаної дати право позивача на нарахування відсотків, визначених договором припиняється.

Вимог про стягнення відсотків у порядку ст. 625 ЦК України позивач на заявляв.

Решта доводів апеляційної скарги є необґрунтованою та не спростовує висновків суду щодо припинення права банку на нарахування передбачених договором відсотків після закінчення строку кредитування (що співпадає із строком дії договору).

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до вимог пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи те, що вищезазначені висновки, рішення місцевого суду в частині відмови у стягненні відсотків підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про часткове стягнення з відповідача на користь позивача відсотків у сумі 13 117,84 грн. апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При зверненні до суду позивачем, АТ КБ «ПриватБанк» сплачено судовий збір за подачу позову до суду у сумі 2 270 грн. За подачу апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» сплачено судовий збір у сумі 3 405 грн.

Загалом витрати зі сплати судового збору, понесені АТ КБ «ПриватБанк», становлять 5 675 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено у сумі 17 955,82 грн (13 117,84 +4 837,98), тобто на 45% (із розрахунку: 17 955,82 : 39 900,89 х 100).

Таким чином, з урахування принципу пропорційності, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 553,75 грн (із розрахунку: 5 675 х 45%)

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача, Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_3 , - задовольнити частково.

Заочне рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 18 січня 2022 року в частині відмови у стягненні відсотків - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» відсотки за користування кредитними коштами за кредитним договором № б/н від 24 лютого 2006 року в сумі 13 117,84 грн.

В іншій частині позовних вимог про стягнення відсотків - відмовити.

В іншій частині рішення щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту у сумі 4 837,98 грн заочне рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 18 січня 2022 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» суму судового збору у розмірі 2 553,75 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

Повний текст постанови складено 12 липня 2022 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко