Ухвала

19 липня 2022 року

м. Київ

справа № 556/866/20

провадження № 61-6571ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 26 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Володимирецької селищної ради (Володимирецька селищна територіальна громада) Вараського району Рівненської області про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Володимирецької селищної ради (Володимирецька селищна територіальна громада) Вараського району Рівненської області про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якому просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 500 000 грн та матеріальну шкоду (збитки) для придбання житла, з розрахунку вказаної площі, в розмірі 1 666 886 грн за період невиконання ухвали суду, починаючи з 03 травня 2019 року на 18 березня 2020 року по день подачі позову до суду - 11 червня 2020 року.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Володимирецької селищної ради (Володимирецька селищна територіальна громада) Вараського району Рівненської області про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 26 травня 2022 року рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2021 року залишено без змін.

Повний текст постанови складено 26 травня 2022 року.

12 липня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 26 травня 2022 року у вищевказаній справі.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

1. Касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

Так, відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Встановлено, що повний текст постанови Рівненського апеляційного суду від 26 травня 2022 року складено 26 травня 2022 року, а касаційну скаргу подано заявником 12 липня 2022 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України.

В касаційній скарзі заявник зазначає, що оскаржену постанову апеляційного суду він отримав через засоби поштового зв`язку 02 червня 2022 року. 22 червня 2022 року він звернувся до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою у зазначеній справі. Однак, ухвалою Верховного Суду від 29 червня 2022 року касаційну скаргу йому було повернуто. Зазначену ухвалу суду касаційної інстанції заявник отримав 07 липня 2022 року. Після чого 11 липня 2022 року надіслав повторно касаційну скаргу до Верховного Суду.

Ніяких підтверджень щодо отримання вказаних ухвал судів заявником не надано.

В касаційній скарзі заявник не порушує питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження судових рішень.

За таких обставин, заявнику слід подати до суду касаційної інстанції заяву про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження судових рішень із зазначенням підстав його пропуску та надати докази на їх підтвердження, зокрема докази, які підтверджують дату отримання ухвали Верховного Суду від 29 червня 2022 року.

Чинним ЦПК України не передбачено можливості Верховного Суду поновлювати строк на касаційне оскарження за власною ініціативою, а лише за наявності відповідної про це заяви сторони із зазначенням поважних причин пропуску.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

2. Також, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки всупереч пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначено підставу (підстави), передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Також, слід зазначити, що посилання заявника на випадки, передбачені підпунктами а), б) та в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню не є підставами касаційного оскарження у цій справі, оскільки дана справа не є малозначною у силу вимог закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 вересня 2021 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 26 травня 2022 року залишити без руху.

Надати заявнику для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали заявнику буде відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко