Справа № 463/5352/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/1226/22 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар судового засідання - Матяш С.І.,

з участю - представника апелянта Масляного Ю.А., відповідача ОСОБА_1 , позивача ОСОБА_2 , представника позивача адвоката Матлашевського В.Л., представника третьої особи Михальської-Гибрик І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 03 травня 2022 року, у справі за заявою ОСОБА_3 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Львівська міська рада, Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та будинком,

В С Т А Н О В И В:

в січня 2022 року ОСОБА_3 звернулася в суд із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, відповідно до якої просить скасувати рішення Личаківського районного суду м. Львова від 8 жовтня 2019 року в справі № 463/5352/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Львівська міська рада, Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та будинком та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заяву мотивована тим, що після постановлення рішення та набрання ним законної сили, їй стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути їй відомі під час розгляду цієї справи. Зокрема, вказує на те, що підставою прийняття рішення Личаківського районного суду м.Львова від 8 жовтня 2019 року в справі № 463/5352/16-ц було рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 листопада 1995 року в справі № 2-685/95 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_6 до Львівського міськвиконкому про визнання незаконним рішення про відмову у передачі земельної ділянки у приватну власність. Зазначає, що цим рішенням позивач мотивував наявність у нього права на земельну ділянку по АДРЕСА_1 та необхідність не чинити йому перешкод в користуванні будинком АДРЕСА_1 , відновити заїзд та ворота до вказаного будинку шляхом знесення самочинно здійсненої добудови до будинку АДРЕСА_2 . Оскільки вона не була учасником справи № 2-685/95, а відповідачем у такій була Львівська міська рада, яка також була третьою особою у справі № 463/5352/16-ц, у неї не було сумнівів у тому, що вказане рішення Личаківського районного суду від 15 листопада 1995 року в справі № 2-685/95 набрало законної сили. Однак 7 грудня 2021 року, отримавши з Личаківського районного суду м. Львова відповідь на свій запит, вона дізналась, що вказане рішення було скасовано. Зокрема, постановою президії Львівського обласного суду від 10 серпня 2000 року таке було скасовано і справу передано на новий розгляд, а ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2002 року позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_6 до міськвиконкому м. Львова про визнання незаконним рішення про відмову у передачі земельної ділянки в приватну власність було залишено без розгляду. А тому рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 листопада 1995 року в справі № 2-685/95 не має юридичної сили, а відтак рішення Личаківського районного суду м. Львова рішення від 8 жовтня 2019 року у справі № 463/5352/16-ц, прийняте на підставі такого, на її думку, підлягає скасуванню за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 03 травня 2022 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 8 жовтня 2019 року в цивільній справі № 463/5352/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Львівська міська рада, Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та будинком залишено в силі.

19 травня 2022 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 03 травня 2022 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким заяву про перегляд судового рішення задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що за обставин встановлення того, що рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення про перегляд за нововиявленими обставинами якого подано заяву, скасовано, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 . Місцевим судом проігноровано вимоги частини четвертої статті 82 ЦПК України, а також залишено поза увагою, що під час розгляду справи № 2-685/95 заявниця не брала в ній участь, однак рішення у цій справі входить до предмета доказування у справі, що переглядається, та вплинуло на висновки суду у цій справі. Апеляційна скарга містить також доводи щодо невірної оцінки судом першої інстанції під час розгляд заяви ОСОБА_3 рішення суду у справі № 463/3665/15-ц, а також рішень органів місцевого самоврядування, прийнятих щодо сторін у справі.

09 червня 2022 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому міститься прохання апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований законністю та обґрунтованістю ухвали суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, які з`явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи убачається, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 08 жовтня 2019 року в справі № 463/5352/16-ц частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Львівська міська рада, Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та будинком; зобов`язано відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_2 в користуванні будинком АДРЕСА_1 , відновити заїзд та ворота до будинку АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинно здійсненої добудови до будинку АДРЕСА_2 , в стягненні моральної шкоди відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 20 листопада 2020 року апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на вказане вище рішення суду залишено без задоволення, а рішення Личаківського районного суду міста Львова від 8 жовтня 2019 року залишено без змін.

28 жовтня 2021 року на адресу суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд вказаного вище судового рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 11 листопада 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами було залишено без розгляду у зв`язку з пропущенням процесуального строку для подання такої та неподанням до суду заяви про поновлення даного строку.

04 січня 2022 року (дата подання відправлення до поштового відділення відповідно до наявної на конверті відмітки) відповідач ОСОБА_3 повторно звернулась до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Обставиною, на яку посилається відповідач, як на підставу перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, є втрата чинності рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15 листопада 1995 року в справі № 2-685/95, яке було скасовано постановою Президії Львівського обласного суду від 10 серпня 2000 року.

У пункті 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено, що передбачений главою 4 розділу V ЦПК України 2004 року перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Згідно з частинами першою - третьою статті 429 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами. Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 липня 2021 року у справі № 631/1660/15-ц (провадження № 61-18334св20) викладено такий висновок:

«Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

За змістом наведеної правової норми необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 3 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв`язку судових рішень, зокрема з того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв`язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи. Разом з тим, слід мати на увазі, що скасування судового рішення може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував судове рішення, що переглядається, скасованим судовим рішенням (актом) чи виходив із вказаного акта, не посилаючись прямо на нього, і якщо вже прийнято новий акт, протилежний за змістом скасованому, або коли саме скасування акта означає протилежне вирішення питання».

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15 листопада 1995 року в справі № 2 - 685/95 зобов`язано Львівську міську Раду народних депутатів передати у власність ОСОБА_2 земельну ділянку по АДРЕСА_1 в розмірі, який припадає на 1/2 частину вказаного будинку.

Постановою президії Львівського обласного суду від 10 серпня 2000 року вказане рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 листопада 1995 року було скасовано, а справу передано на новий розгляд до цього ж суду іншим суддею. Під час нового розгляду даної справи ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2002 року позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_6 до міськвиконкому м. Львова про визнання незаконним рішення про відмову у передачі земельної ділянки в приватну власність залишено без розгляду.

За встановлених обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що хоч постановою Президії Львівського обласного суду від 10 серпня 2000 року і було скасовано рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 листопада 1995 року в справі № 2-685/95, однак ця обставина існували на час розгляду справи судом першої інстанції і могла бути відома сторонам, тобто така обставина виникла до ухвалення рішення у справі про перегляд якого за нововиявленими обставинами ОСОБА_3 подано заяву, а не після його ухвалення, що виключає можливість перегляду за підставою, зазначеною заявником у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (справа «Пономарьов проти України», рішення від 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, і що цей доказ є вирішальним.

Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (справа Праведна проти Росії, рішення від 18 листопада 2004 року).

Процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинна відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, цивільному процесуальному закону та має бути збалансована з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Отже, суд першої інстанції зробив вмотивований та правильний висновок, що обставини, вказані ОСОБА_3 у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, не є такими, відповідно до статті 423 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а зводяться до власного тлумачення заявником норм права та незгоди із судовим рішенням.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а скарги без задоволення.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 03 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 липня 2022 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич