Справа № 346/775/22
Провадження № 2/346/722/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді Калинюка О.П.

з участю: секретаря Рокіщук Н.Д.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Гринів Я.В.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно сплачених коштів в якості аліментів, -

ВСТАНОВИВ

в обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 28.02.2005 року сторони уклали шлюб, в якому, а саме 23.05.2006 р. та 21.09.2012 р. в них народилися сини: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.08.2014 року шлюб між сторонами розірвано, а вказаних дітей залишено проживати з їх матір`ю.

Рішенням цього ж суду від 31.08.2015 року присуджено з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання вказаних дітей в розмірі по 400 грн. щомісячно. 27.02.2018 року вказаним судом ухвалено рішення про збільшення розміру аліментів до 1300 грн. щомісячно на кожну дитину.

Однак, згідно з даними акту про обстеження матеріально-технічних умов від 06.12.2019 року син сторін ОСОБА_3 , який досяг 14-річного віку, самостійно виявив бажання проживати разом з його батьком (позивачем) та з червня 2019 року проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що також встановлено в судовому засіданні по справі за позовом ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів та вказано в рішенні Коломийського міськрайонного суду від 12.04.2021 року.

Враховуючи викладене, у відповідачки ОСОБА_2 право на отримання аліментів, а обов`язок позивача ОСОБА_1 по їх сплаті існували виключно на період проживання вказаного старшого сина сторін разом з відповідачкою, а саме до 2019 року.

Однак, впродовж 2019-2020 років позивач продовжував сплачувати аліменти на користь відповідачки., тобто в період проживання вказаного сина сторін з позивачем, і коли виключно останній дбав про добробут цього сина.

Тому позивач просить стягнути з відповідачки безпідставно отримані нею грошові кошти в якості аліментів на утримання сина сторін ОСОБА_5 за період з 01.01.2019 р. по 30.11.2020 року в загальному розмірі 31 200,00 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 992,40 грн., які складаються зі сплаченого судового збору.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги із вказаних підстав підтримали. Представник також зазначила, що сплата аліментів за вказаний період позивачем не була добровільною, оскільки ці платежі з нього примусово стягувалися органом державної виконавчої служби.

Відповідачка в судових засіданнях проти позову заперечила з підстав, які наведені у поданому 19.05.2022 року відзиві на позовну заяву. Зокрема, як встановлено у вищевказаному рішенні Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, ухваленому 12.04.2021 р. у справі № 346/2106/20, син сторін ОСОБА_5 проживав з позивачем, починаючи з 2020 року, чим спростовуються твердження позивача про те, що їхній син проживав разом з ним, починаючи із січня 2019 року

Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Позивач добровільно, усвідомлюючи, що із січня 2020 року син сторін ОСОБА_5 проживає разом з ним, продовжував сплачувати аліменти. Тобто, в даній ситуації наявна добровільність сплати позивачем та відсутня недобросовісність з боку відповідачки. При цьому слід також врахувати, що кошти, набуті відповідачем за період з 01.01.2020 р. по 30.11.2020 р. як аліменти, витрачено на утримання та забезпечення нормального розвитку молодшого сина сторін на виконання вищевказаного судового рішення від 27.02.2018 р., тобто не безпідставно.

Беручи до уваги, що позивач не надав доказів недобросовісного набуття відповідачкою грошових коштів як аліментів в розмірі 31 200 грн., вона вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з неї цих коштів. Тому відповідачка просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши вказаних учасників процесу, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Відповідно до даних свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Вказаним судовим рішенням, ухваленим 12.04.2021 р. у справі № 346/2106/20, яке не оскаржувалось та набрало законної сили 18.05.2021 року, припинено стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання сина сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 1300 грн. щомісячно, присуджених рішенням цього суду від 27.02.2018 року. Підставою для цього вказано ту обставину, що цей син сторін фактично проживає з позивачем. Зокрема, судом констатовано той факт, що сам позивач підтвердив ту обставину, що цей син із січня 2020 року проживає з ним та матір`ю позивача (тобто бабою цієї дитини) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19-21).

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 18.06.2021 року припинено стягнення аліментів з позивача ОСОБА_1 на утримання сина сторін ОСОБА_5 відповідно до вказаного рішення Коломийського міськрайонного суду від 12.04.2021 року (а.с.12).

Згідно з положеннями ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, факт проживання вказаного сина сторін з позивачем із січня 2020 року вже встановлено вказаним рішенням суду від 12.04.2021 р., яке набрало законної сили. Тому позовні вимоги про стягнення грошових коштів, сплачених як аліментів, за весь 2019 рік суд вважає безпідставними.

Крім цього, статтею 1215 ЦК України визначено, що не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Аналіз наведеної норми права свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача виплати (зазначений висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 02.07.2014 р. у справі № 6-91цс14).

Отже, законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів наданих у вигляді аліментів саме з недобросовісністю набувача, яку згідно з правилами частини першої статті 81 ЦПК України має довести позивач.

Однак, позивач не надав доказів недобросовісного набуття відповідачкою таких коштів.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

На підставі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.1215 ЦК України, керуючись ст.ст. 12,81 141, 263-265, 268, 273, 353-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

в задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки і жительки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , безпідставно отриманих грошових коштів , сплачених в якості аліментів на утримання неповнолітнього сина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період із січня 2019 року по листопад 2020 року включно в загальному розмірі 31 200 (тридцять одна тисяча двісті) гривень відмовити в зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 11.07.2022 р.

Суддя Калинюк О. П.