Справа №: 343/949/22
Провадження №: 2/0343/388/22
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

судді Монташевич С.М.,

з участю: секретаря судового засідання Шикор Г.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 343/949/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

позивачка звернулась до суду з позовом, уточнивши вимоги якого шляхом їх зменшення, просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на її користь на неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 600 гривень на кожну дитину на аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили.

Свої вимоги мотивує тим, що згідно з рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16 червня 2016 року відповідач зобов`язаний сплачувати їй аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 600,00 гривень щомісячно на кожну дитину.Однак, аліменти, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін, є недостатніми для матеріального утримання їхніх спільних дітей, що ставить їх у скрутне матеріальне становище. Вона, як мама самостійно, власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітніх дітей, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного їх утримання. На даний час вік дітей змінився і вони стали потребувати більше витрат, які насамперед пов`язані з їхнім навчанням та розвитком. Так, син ОСОБА_5 займається греко-римською боротьбою, де має значні досягнення, а дочка ОСОБА_6 займається танцями. Відповідач відмовляється добровільно надавати додатково кошти окрім сум, які визначено судовим рішенням. Добровільно вони не дійшли домовленості щодо зміни способу стягнення чи розміру аліментів. Вважає, що відповідач зобов`язаний надавати більші кошти на утримання дітей, тому уточнивши позовні вимоги, просить стягувати з нього на кожну дитину по 2000 грн щомісячно.

Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, зменшені позовні вимоги підтимала, просила задовольнити.

Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнав повністю. Просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 27 червня 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін (а.с. 18).

20 липня 2022 року на адресу суду від позивачки надійшло клопотання про зменшення позовних вимог, в якому остання просила збільшити розмір аліментів з 600 гривень на кожну дитину щомісячно на 2000,00 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили(а.с. 21), а також заява, відповідно до якої розгляд справи за її позовом просила проводити у її відсутності. Уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Щодо заочного розгляду не заперечує (а.с. 22). Того ж дня на адресу суду від відповідача поступила заява про визнання уточнених зменшених позовних вимог щодо збільшення розміру стягнення аліментів. Розгляд справи просив проводити за його відсутності (а.с. 23).

Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заява відповідача про визнання ним позову (уточнених позовних вимог) не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України).

Враховуючи, що відповідач уточнені позовні вимоги визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання ним уточненого позову та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 17.09.2007, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 12.08.2011, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7). Їхніми батьками є сторони по справі.

На підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16.06.2016 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 гривень щомісячно на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9).

Як вказала позивачка, аліменти, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін, є недостатніми для матеріального утримання їхніх спільних дітей, що ставить їх у скрутне матеріальне становище.

Також позивачка зазначила, що син ОСОБА_5 займається греко-римською боротьбою, на підтвердження чого долучила довідку за №1-002 від 02.06.2022, видану директором Долинської ДЮСШ, де має значні досягнення, про що свідчать світлокопії дипломів та грамот про участь у спортивних змаганнях з греко-римської боротьби (а.с. 12, 13, 14, 15), а дочка ОСОБА_6 займається танцями, на що вказує довідка, видана директором школи танцю О.Судом від 03.06.2022 (а.с. 11), що свідчить про збільшення витрат на утримання дітей з метою забезпечення їх розвитку.

Таким чином, суд встановив, що відповідач на користь позивачки на підставі рішення суду повинен сплачувати аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,у розмірі 600 гривень щомісячно, однак такий їх розмір є недостатнім для утримання дітей, що суттєво погіршує матеріальне становище позивачки, яка несе значно більшу частину витрат на утримання їхніх спільних дітей, тому між сторонами виник спір щодо розміру аліментів.

Після відкриття провадження у даній справі сторони погодили розмір аліментів, який повинен стягуватися на дітей, у зв`язку з чим позивачка подала заяву про зменшення позовних вимог, а відповідач - про визнання уточнених позовних вимог.

Оцінка суду:

вивчивши зміст письмових заяв сторін, прийнявши визнання позову відповідачем, дослідивши наявні у справі докази і встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збіільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матераільного або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька.

Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають разом з нею. Відповідач повинен брати участь в забезпеченні дітей всім необхідним, однак розмір аліментів, який стягується з нього, є недостатнім для цього, більшу частину видатків на утримання дітей несе вона, що привело до погіршення її матеріального становища, тому вона просить стягувати аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дітей з урахуванням їх віку, розвитку, інтересів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, а також визнання відповідачем уточнених позовних вимог, та приходить до переконання, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , слід стягувати аліменти у розмірі по 2000 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, а уточнені позовні вимоги про збільшення розміру аліментів задовольнити.

Розподіл судових витрат між сторонами:

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, враховуючи положення ст. 142 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, тому з відповідача слід стягнути на користь держави 496,20 грн витрат по оплаті судового збору.

На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 180, 181, 182, 184, 191, 192 СК України, ст. 142 ЦПК України, керуючись ст. 200, 206, 258, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

зменшені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються згідно з рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16 червня 2016 року року в цивільній справі №343/1091/16-ц, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з твердої грошової суми по 600 (шістсот) гривень щомісячно на кожну дитину до твердої грошової суми по 2000 (дві тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Стягнення аліментів в новому розмірі розпочати з часу набрання цим рішенням законної сили, припинивши з цього моменту стягнення аліментів за рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16 червня 2016 року року в цивільній справі №343/1091/16-ц.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя Долинського районного суду С. М. Монташевич