РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.,

при секретарі судового засідання Карпішиній С.С.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом, у якому вказала, що із 01.09.2003 року перебувала в трудових відносинах з роботодавцем Комунальне некомерційне підприємство «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради (по тексту КНП «ОМСЦ» ЖОР), зокрема із 01.03.2021 року працювала на посаді практичного психолога психіатричного відділення пізньої реабілітації № 5. Наказом № 419-к від 30.07.2021 позивач була звільнена у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. На думку ОСОБА_1 , її звільнення є незаконним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки позивач мала переважне право перед іншими працівниками на залишення на роботі, однак при звільненні відповідач цього до уваги не взяв. КНП «ОМСЦ» ЖОР не провело порівняльний аналіз із наведенням даних, які свідчать про переважне право одного працівника перед іншим на залишення на роботі, не складено довідок продуктивності праці і кваліфікації звільнених осіб, порівняно з тими, що залишилися на роботі. Також відповідачем не перевірено наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці. За словами ОСОБА_1 , 27.05.2021 року вона отримала від працівника відділу кадрів «Персональне попередження», в якому її попередили про наступне звільнення або переведення, а також запропонували перевести на одну із посад, проте дана пропозиція не могла бути розглянута, оскільки її не було ознайомлено з трудовими функціями цих вакантних посад. В останній робочий день 30.07.2021 року ОСОБА_1 отримала від працівника відділу кадрів копію документа «Вакантні посади працівників станом на 30.07.2021», однак і ця пропозиція щодо вакантних посад не могла бути розглянута, так як позивач не була ознайомлена з трудовими функціями цих вакантних посад. Разом з тим, позивач зауважила, що від працевлаштування вона не відмовлялася і не підписувала ніякі документи про відмову від працевлаштування, а наведена у наказі № 419-к від 30.07.2021 про звільнення інформація щодо відмови працівника від працевлаштування не відповідає дійсності. Крім цього, ОСОБА_1 послалась на порушення порядку отримання згоди виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації на звільнення працівників в частині строків розгляду подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Позивач вважає, що своїми діями відповідач завдав їй моральної шкоди, порушив її конституційні права на працю, проігнорував як небажаного працівника та залишив без роботи. Такі дії відповідача завдали позивачу значних моральних страждань та принизили її честь, гідність, ділову репутацію. З огляду на викладене у позові ОСОБА_1 просила суд скасувати наказ про звільнення та поновити її на роботі в якості практичного психолога в КНП «ОМСЦ» ЖОР, стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31.07.2021 року до дня поновлення на роботі та 100 000 грн. завданої моральної шкоди.

Ухвалою судді від 01.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

08.12.2021 року до суду надійшов відзив на позов, в якому КНП «ОМСЦ» ЖОР повідомило, що рішення про виведення з штатного розпису підприємства двох посад практичного психолога приймалось відповідно до наказу від 25.05.2021 № 147 «Про внесення змін до штатного розпису, скорочення чисельності та штату працівників», котрий у свою чергу видавався згідно наказу Департаменту охорони здоров`я Житомирської облдержадміністрації від 25.05.2021 № 794. За словами відповідача, ОСОБА_1 була попереджена про наступне її звільнення 30.07.2021 року у разі відмови від запропонованих посад та у тексті персонального попередження позивача про можливе звільнення від 25.05.2021 зазначалось про пропозицію адміністрації подати заяву до відділу про прийняте рішення щодо можливого переведення, однак така заява ОСОБА_1 не була подана. У день звільнення позивача 30.07.2021 їй також були запропоновані всі вакантні на той день посади, але заяву про переведення на одну із вакантних посад ОСОБА_1 до відділу кадрів не подала. Окремо відповідач зазначив у відзиві, що в проміжку між датами персонального попередження про можливе звільнення і самим звільненням, ОСОБА_1 зверталася із заявою до КПП «ОМСЦ» ЖОР про те, що вона згодна на переведення на одну із запропонованих їй посад: лікаря-психотерапевта, лікаря-психолога та психолога - судового експерта. На свою заяву вона отримала змістовну відповідь про те, що наявна у неї освіта не відповідала кваліфікаційним вимогам лікаря-психолога та лікаря-психотерапевта, а для роботи психологом судовим експертом особа повинна бути включеною до Державного реєстру атестованих судових експертів та отримати свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта. На переконання КНП «ОМСЦ» ЖОР, порядок отримання згоди профспілкового комітету на звільнення позивача не був порушений та у зв`язку із тим, що посада психолога, яка скорочувалась, була єдиною у відділенні, тому враховувати переважне право на залишення ОСОБА_1 на роботі, на умовах, визначених ст. 42 КЗпП України, не було з ким. Такого ж висновку дійшло і Управління Держпраці у Житомирській області за результатами проведення позапланового контролю щодо додержання вимог законодавства у сфері праці, згідно якого факту порушення КНП «ОМСЦ» ЖОР законодавства про працю в частині недотримання процедури вивільнення працівника ОСОБА_1 не виявлено. З підстав, наведених у відзиві, відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Позивачем на відзив надано письмову відповідь від 14.12.2021, в якій ОСОБА_1 не погодилась із доводами відповідача. Ще раз акцентувала увагу на тому, що відповідач не спростував виконання на момент її звільнення вимог статті 42 КЗпП України в частині надання доказів щодо переважного права одного працівника перед іншим на залишення на роботі, а саме що практичні психологи, які залишилися працювати в КНП «ОМСЦ» ЖОР, мали більш високу кваліфікацію і продуктивність праці ніж має позивач. Окрім цього ОСОБА_1 не погодилась із висновками Управління Держпраці у Житомирській області, які були відображені в актом від 25.08.2021 №ЖT3733/1315/AB та вважає, що останній складено з грубими порушеннями законодавства.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив. На думку позивача, на атестацію експерта для роботи психологом судовим експертом її повинен був направити відповідач, а посади середнього та молодшого медичного персоналу не відповідають її професійному та соціальному статусу. Окрім цього, відповідач взагалі у неї не затребував документи, які б підтверджували переважне право на залишення на роботі. Разом з тим ОСОБА_1 визнала, що не могла працювати лікарем-психотерапевтом і лікарем-психологом.

Представники КНП «ОМСЦ» ЖОР в засіданні заперечили проти позову зважаючи на обставини, зазначені у відзиві. За їх словами, ОСОБА_1 зацікавили лише три посади із переліку всіх вакантних посад, що їй пропонувались, проте вона не могла їх зайняти з огляду на свою кваліфікацію.

Допитана в якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що працює старшою медичною сестрою у відповідача та з лютого 2021 року обіймає посаду голови профспілки КНП «ОМСЦ» ЖОР. З показань свідка слідує, що позивач була запрошена на засідання профкому з питань погодження її звільнення. Дане засідання фактично відбулось пізно, з огляду на пандемію Covid-19 та неможливість сформувати кворум. Із запропонованих позивачу вакантних посад вона обрала три, які не відповідали її кваліфікаційним вимогам, а на посади середнього та молодшого медичного персоналу ОСОБА_1 не погоджувалась. Свідок додала, що питання переважного права ОСОБА_1 на залишення на роботі не обговорювалось.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, вивчивши й дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала у КНП «ОМСЦ» ЖОР на різних посадах з 2003 року, останній раз на посаді практичного психолога психіатричного відділення пізньої реабілітації №5 (а.с. 11-15).

25.05.2021 року директором КНП «ОМСЦ» ЖОР було видано наказ № 147 про внесення змін до штатного розпису, скорочення чисельності та штату працівників, яким згідно з наказом Департаменту охорони здоров`я Житомирської обласної державної адміністрації від 25.05.2021 року № 794 «Про внесення змін до штатного розпису КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради», було виведено зі штатного розпису підприємства на 31.07.2021 року ряд посад, зокрема у психіатричному відділенні пізньої реабілітації №5 посаду практичного психолога (а.с. 81-82).

У той же день директором КНП «ОМСЦ» ЖОР видано наказ №148 про попередження працівників згідно з додатком №1 до наказу про їх наступне звільнення з 30.07.2021 за скороченням чисельності та штату. Зокрема, у додатку №1 до наказу міститься і відповідний підпис позивача (а.с. 84-85).

Також ОСОБА_1 27.05.2021 року розписалась у письмовому персональному попередженні від 25.05.2021 про своє переведення за згодою або звільнення із займаної посади згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. На звороті даного попередження був викладений перелік вакантних посад, із яким позивач ознайомилась того ж дня, про що й розписалась (а.с. 86).

02.07.2021 року на ім`я директора КНП «ОМСЦ» ЖОР позивачем подано заяву від 02.07.2021, в якій ОСОБА_1 послалась на свою згоду на запропоновані посади лікаря-психолога, лікаря-психотерапевта та психолога судового експерта (а.с. 24-25).

На заяву від 02.07.2021 року директором відповідача надано лист-відповідь від 06.07.2021, за змістом якого директор підприємства послався на неможливість переведення позивача на посаду лікаря психолога чи лікаря психотерапевта у зв`язку із тим, що наявна у позивача освіта не відповідає кваліфікаційним вимогам згаданих лікарів. З приводу переведення на посаду психолога судового експерта керівником підприємства запропоновано позивачу надати витяг з Державного реєстру атестованих судових експертів та свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта згідно з вимогами діючого на момент виникнення спірних правовідносин порядку (а.с. 26).

30.07.2021 року позивача ознайомлено із вакантними посадами працівників КНП «ОМСЦ» ЖОР станом на 30.07.2021. Копію даного переліку ОСОБА_1 одержала, у чому розписалась. Також позивачем здійснено помітку про те, що вона ознайомилась із вакантними посадами, бачить спірну посаду судовий психолог, пояснень відносно цієї посади не отримала, на що погоджуватись не знає (а.с. 98-100).

Згідно з наказом № 419-к від 30.07.2021 року ОСОБА_1 було звільнено з посади практичного психолога психіатричного відділення пізньої реабілітації №5 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Позивач у той же день розписалась у наказі про своє ознайомлення із його змістом та зробила помітку, що не відмовлялась від запропонованих посад (а.с. 97).

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

В ході розгляду трудових спорів, пов`язаних зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, підлягають з`ясуванню питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який звільняється, працював.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець вважається таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протятої цього періоду і які існували на день звільнення.

В ході судового розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_1 пропонувались як вакантні посади, що існували на час попередження про звільнення за скороченням чисельності та штату, так і посади, котрі були вакантними на день звільнення.

Також встановлено, що із запропонованого переліку позивач фактично дала згоду на переведення на посади лікаря-психолога, лікаря-психотерапевта та психолога-судового експерта. В засіданні позивач безпосередньо визнала, що перші дві посади не відповідають наявній у неї освіті та кваліфікації. Разом з тим суд погоджується із твердженням відповідача про те, що позивач не могла на момент виникнення спірних правовідносин обіймати посаду психолога-судового експерта, оскільки для роботи на відповідній посаді їй необхідно було пройти атестацію з метою присвоєння кваліфікації судового експерта та отримати свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта. Інформація про присвоєння кваліфікації судового експерта також повинна була міститись у Державному реєстрі атестованих судових експертів. Дані вимоги викладені у затвердженому наказом МОЗ України від 06.04.2018 № 635 Порядку проведення атестації та присвоєння чи позбавлення кваліфікаційних класів судового експерта експертам-психологам судовим. Зі слів ОСОБА_1 в засіданні, бажання обійняти інші вакантні посади вона не виявляла.

За наведених та встановлених в судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку, що при звільненні роботодавцем дотримано вимоги частини третьої статті 49-2 КЗпП України.

Посилання позивача на те, що відповідач спочатку повинен був перевести її на посаду психолога-судового експерта, а у подальшому направити на атестацію з метою присвоєння кваліфікації судового експерта суд сприймає критично, оскільки для переведення на таку вакантну посади крім згоди працівника також є необхідним відповідність кваліфікації та освіти працівника такій посаді безпосередньо на момент переведення.

Згідно з частиною першою статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених, зокрема, пунктом 1 статті 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до наявного у матеріалах справи витягу із протоколу засідання профспілкового комітету КНП «ОМСЦ» ЖОР від 29.07.2021 №11 слідує, що органом первинної профспілкової організації надано згоду на розірвання трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України з практичним психологом 5 відділення ОСОБА_1 (а.с. 36-38).

Таким чином, встановивши, що у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема скорочення чисельності штату працівників, позивача було попереджено про наступне вивільнення, запропоновано вакантні посади, від яких вона відмовилася або які не відповідають її освітньому рівню та кваліфікації, а також профспілковою організацією надано згоду на звільнення позивача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки звільнення позивача відбулось із дотриманням трудового законодавства.

Судом також звернуто увагу, що за результатами проведення позапланового заходу державного контролю щодо додержання вимог законодавства у сфері праці Управлінням Держпраці у Житомирській області складено акт від 25.08.2021 № ЖT3733/1315/AB, за змістом якого управлінням не встановлено факту порушення КНП «ОМСЦ» ЖОР законодавства про працю в частині недотримання процедури звільнення працівника ОСОБА_1 (а.с. 87-96).

Висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 14.03.2019 у справі № 336/2899/17 та враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З приводу твердження позивача про неврахування її переваженого права на залишення на роботі суд виходить з наступного.

Як зазначалось вище, згідно з ч. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

У частині другій статті 42 КЗпП України передбачено, кому надається перевага в залишенні на роботі при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації.

За змістом статті 42 КЗпП України коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, формується з осіб, які займають аналогічну посаду.

З тексту акту Управління Держпраці у Житомирській області від 25.08.2021 № ЖT3733/1315/AB слідує, що інспектором управління аналізувались документи стосовно переважного права залишення на посаді.

Разом з тим, у спірних правовідносинах повністю скорочувалася посада практичного психолога у психіатричному відділенні пізньої реабілітації № 5, у якому працювала позивач та яка була єдиною у даному структурному підрозділі відповідача, що унеможливлює визначення кола осіб, які мають переважне право на залишення на роботі.

На дану обставину посилався відповідач у своєму відзиві та подібні висновки знайшли своє відображення, зокрема, у постанові Верховного Суду від 20.03.2019 по справі № 757/10885/16-ц.

У зв`язку із тим, що вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди є похідними від вимог про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, які за результатом розгляду справи залишені без задоволення, суд також відмовляє і у задоволенні зазначених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40, 42, 43, 49-2 КЗпП України, ст.ст. 2-5, 10-13, 76-82, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради, адреса: 12440, Житомирська область, Житомирський район, с. Зарічани .

Дата складення повного судового рішення - 01.07.2022.

Суддя