Справа № 639/3788/21
Провадження № 2/638/2301/22
22.02.2022 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді за участю секретаря судового засідання Поволяєвої О.В., Варданян К.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові у порядку спрощено позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-
07 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в розмірі 5 500,00 доларів США (сума позики) та судові витрати.
Позов мотивовано тим, що 04 червня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 5 500,00 доларів США. За умовами договору позики термін повернення грошових коштів до 20 серпня 2020 року. На підтвердження зобов`язань відповідач видав розписку.
У визначений в договорі позики термін ОСОБА_2 позичені грошові кошти у добровільному порядку не повернула, зважаючи на що позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість, що виникла за укладеним шляхом складання розписки договором позики в загальному розмірі 5 500,00 доларів США.
22 лютого 2022 року позивач подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив суд справу розглядати без його участі, проти постановлення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, будь-яких заяв або клопотань про відкладення розгляду справи не надала.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами пояснення, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
04 червня 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 5 500,00 доларів США. За умовами договору позики термін повернення грошових коштів до 20 серпня 2020 року. На підтвердження зобов`язань відповідач видала розписку.
У визначений в договорі позики термін відповідач позичені грошові кошти у добровільному порядку не повернула, зважаючи на що виникла заборгованість в розмірі 5 500,00 доларів США.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Правовий аналіз ст.ст. 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування ст.ст. 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 та постанові від 18 січня 2017 року у справі № 6-2789цс16.
Зі змісту ч. 2 1047 ЦК України вбачається, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником. Розписка є документом, який боржник видає кредитору, підтверджуючи як укладення договору позики, так і його умови, а також засвідчуючи отримання певної грошової суми.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
З дослідженого в судовому засіданні змісту розписки судом встановлено, що вона містить відомості про те, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5 500,00доларів США, які зобов`язалася повернути до 20 серпня 2020 року.
Таким чином, з досліджених матеріалів справи судом встановлена достовірність документів (розписки), на підставі якої доказується факт укладення договору позики, їх умов, дійсності їх змісту та фактичне отримання відповідачем позичених грошових коштів, у вказаній вище сумі.
Згідно ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Матеріали справи не містять будь-яких доказів, що свідчать про виконання відповідачем обов`язку повернення позивачу в передбачений в розписці строк позиченої грошової суми.
Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку щодо задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договорами позики в розмірі 5 500,00 доларів США.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Врахувавши те, що відповідач не надав суду належні та допустимі докази, що спростовують викладені у позові доводи, не довів їх переконливість, не довів факт недійсності правочину, суд, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) грошові кошти в розмірі 5 500,00 доларів США (п`ять тисяч п`ятсот доларів США нуль центів).
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 1 503,98 грн. (одна тисяча п`ятсот три гривні дев`яносто вісім копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Поволяєва