УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.

за участю секретаря - Зілінської М.В.

розглянувши в підготовчому засіданні, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, заяву позивача ОСОБА_1 про відмову від позову, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна, про визнання договору недійсним, -

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду міста Києва звернувся представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Герасимов П.О. з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна, про визнання договору недійсним.

Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 07 квітня 2021 року, укладений між ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 , зареєстрований в реєстрі за № 976, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року відкрито провадження в даній справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року задоволено заяву представник позивача ОСОБА_1 - адвоката Герасимова П.О. про забезпечення позову та заборонено акредитованим суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти реєстраційні дії, в тому числі: державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно; скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно; відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000

09 червня 2022 року від позивача до суду надійшла заява про відмову від позову (а.с.104)

В підготовче засіданні позивач ОСОБА_1 не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила прийняти відмову від позову та закрити провадження у справі, у зв`язку з відмовою від позову та повідомила, що наслідки закриття провадження їй роз`яснені та зрозумілі. Також просила проводити підготовче засідання без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явилась, її представник- адвокат Ліщишін І.В. подав до суду заяву, в якій просив провести підготовче засідання без участі відповідача та її представника, підтримав заяву позивача про відмову від позову та просив закрити провадження у справі.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. в підготовче засідання не з`явилась, направила клопотання, в якому просила розглядати справу у її відсутності з урахуванням фактичних відносин та постановити рішення згідно чинного законодавства.

Суд, вивчивши доводи заяви позивача про відмову від позову, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Зі змісту статті 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони у справі на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами щодо предмета спору (частина 3 статті 13 ЦПК України), а суд на засадах змагальності сторін, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, може лише сприяти учасникам судового процесу в реалізації таких прав, ураховуючи при цьому засади (принципи) верховенства права, рівності учасників процесу перед законом та судом.

За змістом п.1 ч. 2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно положень п. 4 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Пороте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч.1, 2 ст 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до змісту ч.2 ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно п. 2 ч.2 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Враховуючи, що відмова від позову є безумовним правом позивача, заяву подано позивачем, яка зазначила, що наслідки закриття провадження у справі їй відомі та зрозумілі, підстав для неприйняття відмови від позову не встановлено і відмова від позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права сторін, суд приходить до висновку про можливість прийняття відмови від позову та закриття провадження у справі.

Відповідно до змісту ч.2 ст.255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Проте позивач була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

З огляду на викладене, суд, у зв`язку із закриттям провадження у справі, вбачає, визначені ч.9 ст.158 ЦПК України, підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 133, 142, 158, 200, 206, 255, 256, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Прийняти відмову позивача ОСОБА_1 від позову.

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна, про визнання договору недійсним.

Скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року, шляхом заборони акредитованим суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти реєстраційні дії, в тому числі: державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно; скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно; відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: