Справа № 362/1340/21
Провадження № 2/740/541/22
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2022 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпусь І.М.,

за участю секретаря судового засідання Зінич А.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» 15.03.2021 звернулося до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.07.2010 в сумі 22 918 гривень 91 копійку і понесених судових витрат у сумі 2 270 грн.

Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області 03.12.2021 зазначену справу передано на розгляд до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області за підсудністю.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 підписала анкету-заяву №б/н від 26.07.2010, чим підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження.

Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 1 500 грн 00 коп. Оскільки відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконувала, станом на 31 січня 2021 року виникла заборгованість на суму 23 538 грн 91 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 1 497 грн 60 коп., у т.ч. заборгованості за простроченими відсотками 21 241 грн 31 коп., нарахованої пені 800 грн.

Посилаючись на те, що анкета-заява в сукупності з тарифами, а також умовами та правилами надання банківських послуг складають умови договору про надання банківських послуг, який відповідач не виконує, позивач просить суд стягнути з відповідача частину суми заборгованості, що виникла станом на 31.01.2021 в сумі 22 918 грн 91 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 1 497 грн 60 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 21 241 грн 31 коп, заборгованості за пенею 180 грн.

Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, постановлено розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 04 липня 2022 року.

Представник позивача - акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, до суду нададо клопотання про розгляд справи за їх відсутності, підтримку позову та згоду на заочний розгляд справи.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася завчасно і належним чином.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена, не подала відзив, суд відповідно до ст.280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Фіксування судового засідання технічним записом відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку.

Відповідач ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ "ПриватБанк" від 26.07.2010, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому змінювався до 1 500 грн 00 коп. (а.с. 20).

Згідно із змістом анкети-заяви відповідач згодна з тим, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно із проведеним позивачем розрахунком заборгованості та випискою по рахунку за договором від 21.06.2010, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 , станом на 31.01.2021 відповідач має заборгованість перед банком в сумі 23 538 грн 91 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 1 497 грн 60 коп., заборгованості за простроченими відсотками 21 241 грн 31 коп., нарахованої пені 800 грн (а.с. 6-19).

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 22 918 грн 91 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 1 497 грн 60 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 21 241 грн 31 коп, заборгованості за пенею 180 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частинами першою, другою статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом та договірні.

У Анкеті-заяві відповідача від 26.07.2010 відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім простроченого тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за простроченими відсотками та пеню за порушення зобов`язання.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, позивач посилається на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг.

При цьому, матеріали справи не містять належних підтверджень того, що саме ці Тарифи банку та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати неустойки (пені), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту Позивача, на якому розміщені Умови та Правила надання банківських послуг не може бути належним доказом, оскільки зміст цього документа повністю залежить від волевиявлення і дій лише однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність в Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Тарифи і Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані Позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою договору надання банківських послуг, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Наведена правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17), яка, в силу положень частини шостої статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів , підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача нарахованої позивачем суми пені та прострочених відсотків.

Що ж до наданої позивачем довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", то суд доходить висновку, що у ній не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Водночас, враховуючи, що фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку Відповідачем не повернуто, що свідчить про порушення прав позивача, суд вважає за можливе стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1 497 грн 60 коп.

З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 6,53% (1 497,50 : 22 918,91 х 100), з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: 148 грн 23 коп. (2 270 х 6,53%).

Керуючись ст.10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 280, 281, 284, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», адреса: м.Київ, вул. Грушевського, 1-Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570, заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.07.2010 у розмірі 1 497 гривень 60 копійок і 148 гривень 23 копійки у відшкодування судових витрат, а всього стягнути 1 645 (одна тисяча шістсот сорок п`ять) гривень 83 копійки.

Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, - протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.М. Карпусь