П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 липня 2022 року місто Київ

справа №757/13408/20-ц

провадження№22-ц/824/6032/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поліщук Н.В., Соколової В.В., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Ясиновським Романом Михайловичем,

на додаткове рішення Печерського районного суду м.Києва від 10 листопада 2021 року, ухвалене у складі судді Козлова Р.Ю.

у справі запозовом ОСОБА_1 до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності», третя особа: ОСОБА_2 про визнання рішення про реєстрацію знака для товарі і послуг, за заявкою № m2018 06000 від 14 березня 2018 року незаконним та скасувати його та визнання свідоцтва № НОМЕР_1 недійсним

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 серпня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності", третя особа: ОСОБА_2 про визнання рішення про реєстрацію знака для товарі і послуг, за заявкою № m2018 06000 від 14 березня 2018 року незаконним та скасувати його та визнання свідоцтва № НОМЕР_1 недійсним.

Додатковим рішенням Печерського районного суду м.Києва від 10 листопада 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 737,00 грн.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ясиновський Р.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 листопада 2021 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правову допомогу, посилаючись на порушення норм процесуального права.

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції проігноровано заперечення ОСОБА_1 на заяву ОСОБА_2 про стягнення судових витрат. Як вбачається з оскаржуваного рішення суду в ньому не відображено позицію ОСОБА_1 , хоча 17 жовтня 2021 року представником ОСОБА_1 на офіційну адресу Печерського районного суду м. Києва були надіслані заперечення. Заперечення підписані за допомогою ЕЦП. Вказане заперечення також надіслано у паперовому вигляді засобами поштового зв`язку AT «Укрпошта» поштовим відправленням. Також апелянт зазначає про те, що до суду також було направлено клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Ясиновського Р.М. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, однак суд першої інстанції таке клопотання не розглянув та не повідомив позивача про результати розгляду цього клопотання. Апелянт наголошує про завищений розмір витрат на професійну правову допомогу, який заявлено третьою особою, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору та про що позивач вказував у своїх запереченнях.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 , представники Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, ДП «Український інститут інтелектуальної власності» не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені, причини своєї неявки суду не повідомили. Від представника ОСОБА_2 адвоката Поляк М.В. надійшло клопотання, в якому просить провести розгляд апеляційної скарги без участі третьої особи та його представника. Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з`явилися.

Оскільки рішення ухвалене за відсутністю учасників справи, то датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі додаткового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи додаткове судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що судом при винесенні рішення від 25 серпня 2021 року у даній справи питання одо розподілу витрат на правничу допомогу не вирішувалось, а тому наявні підстави для ухвалення додаткового рішення. Задовольняючи частково заяву представника ОСОБА_2 про розподіл судових витрат, суд першої інстанції з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, а також враховуючи принципи розумності та справедливості, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9737 грн.

Установлено, що між ОСОБА_2 та АО «Поляк і партнери» 4 березня 2019 року був укладений договір № 39/19 про надання юридичної допомоги.

Відповідно до п.4.1 договору № 39/19 про надання юридичної (правничої) допомоги, винагорода за послуги, що надаються АО (далі-гонорар), визначається за згодою АО та Клієта в межах 40 відсотків розміру місячної мінімальної заробітної плати встановленої на 1 січня поточного року, за годину роботи АО, якщо інший порядок розрахунків не зазначений в доручення (угоді) до даного договору.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» мінімальна заробітна плата на 1 січня 2020 року становить 4173 грн., 40 відсотків розміру місячної мінімальної заробітної плати становить 1669,20 грн. за 1 годину.

Згідно звіту (Акт) про надані послуги у зв`язку з розглядом справи № 757/13408/20-ц від 18 серпня 2021 року сума судових витрат, які ОСОБА_2 поніс у зв`язку із розглядом даної справи в суді першої інстанції становить 11560 грн.86 коп. Адвокатом витрачено часу 5 годин 55 хвилин. При цьому, адвокатом виконані наступні види послуг: консультація клієнта в офісі, ознайомлення з позовною заявою, визначення правової позиції, на що витрачено 1 годину; підготовка адвокатського запиту № 1089 до ФОП ОСОБА_3 - 00:40 год; підготовка письмових пояснень третьої особи у справі № 757/13408/20-ц про визнання рішення про реєстрацію знака для товарів і послуг за заявкою № m201806000 від 14 березня 2018 року незаконним та його скасування, визнання свідоцтва № НОМЕР_1 недійсним, копіювання та завірення додатків відповідно до кількості учасників справи, на що витрачено 3:30 год; підготовка клопотання про доручення доказів - 00:45 год. (а.с.99 т.3).

АО «Поляк і Партнери» прийнято від ОСОБА_2 5000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 09/12/2020 від 9 грудня 2020 року, та 6560 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 18/08/2021від 18 серпня 2021 року ( а.с.100, 101 т.3).

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів цивільного судочинства) є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення ( п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді; ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову; а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст.134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами ( ст.137 ЦПК України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст.141 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Статтю 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас за змістом ч.ч.4,5,6 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постановах Верховного Суду від 7 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 8 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим ( рішення у справі «East/ West Allianc Limited проти України», заява № 19336/04).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву третьої особи ОСОБА_2 , дійшов правильного висновку про доведеність наданих адвокатом послуг, вартість яких визначена сторонами у договорі. При цьому, суд визначаючи вартість роботи адвоката, виходив із розміру мінімальної заробітної плати за 2019 рік, коли був укладений між третьою особою та адвокатським об`єднанням договір.

Визначена судом сума витрат ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що заявлений третьою особою розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним, колегія суддів відхиляє, оскільки такі доводи є безпідставними. Пов`язувати виконані адвокатом роботи та витрачений адвокатом час на виконання робіт у цій справі з часом, який був витрачений адвокатом третьої особи в іншій справі, в якій вирішувався спір щодо інтелектуальної власності між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , немає підстав. Посилання апелянта на те, що оскільки пояснення третьої особи викладені на чотирьох листах, при цьому на першій сторінці лише вказані реквізити сторін, що є технічною роботою, а інша інформація більшою частиною повторює виклад обставин у позовній заяві ОСОБА_2 у справі, яка розглядалася Шевченківським районним судом м.Чернівці, - а тому зазначений у звіті час, не відповідає реальному затраченому часу на написання таких пояснень, не заслуговують на увагу, так як загальна вартість роботи адвоката не може визначатися кількістю сторінок для викладання його позиції у справі.

Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що адвокатом, який надавав професійну правничу допомогу ОСОБА_2 у цій справі, не надавались послуги щодо підготовки адвокатського запиту до ФОП ОСОБА_3 , оскільки в матеріалах справи міститься копія адвокатського запиту від 6 жовтня 2020 року ( провадження у цій справі відкрито 28 серпня 2020 року), запит підписаний адвокатом Поляк М.В. ( т.2 а.с.100). Зазначення такого ж виду послуг в акті в іншій справі абсолютно не виключення виконання адвокатом такої роботи у цій справі.

Отже, колегія суддів вважає, що витрати третьої особи ОСОБА_2 на надання професійної правничої допомоги є обґрунтованими та доведеними, розмір витрат. на професійну правничу допомогу, що визначений судом до стягнення, відповідає критеріям реальності та розумності.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції безпідставно не зменшив розмір судових витрат, про що заявлялося стороною позивача, є безпідставними, оскільки позивачем не доведено не співмірності витрат ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу, які останній мав понести з метою забезпечення собі можливості захистити свої права та ефективно захиститись від пред`явлених до нього вимог.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції направлене стороною позивача клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції не розглянув та не повідомив позивача про результати розгляду цього клопотання, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки це не вплинуло на правильність ухваленого судом першої інстанції додаткового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України,

суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Ясиновським Романом Михайловичем, залишити без задоволення.

Додаткове рішення Печерського районного суду м.Києва від 10 листопада 2021 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова