Справа № 242/3859/18
Номер провадження 4-с/242/10/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2022 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Хацько Н.О. при секретарі Клименко А.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лаврищев Віктор В`ячеславович, на дії заступника начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любов Іванівни, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Українська залізниця», -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії заступника начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любов Іванівни, в якій зазначив, що на виконанні в вказаного державного виконавця знаходиться виконавчий лист № 242/3859/18 виданий 29.03.2019 року Селидівським міським судом Донецької області щодо стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати в сумі 2446,18 грн. яке виконувалось за окремим виконавчим листом в окремому виконавчому провадженні № 59176665. Постановою від 24.01.2022 року вищезазначеним виконавцем було винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 59176665. Вважає зазначену постановою незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що правонаступником ДП «Донецька залізниця» є АТ «Укрзалізниця», а тому всі зобов`язання, що виникли після 21.10.2015 року є зобов`язаннями не підприємств залізничного транспорту, а безпосередньо АТ «Укрзалізниця», і тому відсутні підстави для зупинення вчинення виконавчих дій відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження». На підставі зазначеного просить суд поновити строк на подання скарги на постанову заступника начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л. І. від 24.01.2022 року про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 59176665; визнати незаконною та скасувати постанову заступника начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л. І. від 24.01.2022 р. про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 59176665; зобов`язати заступника начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л. І. провести виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа Селидівського міського суду Донецької області № 242/3859/18 від 29.03.2019 року у виконавчому провадженні № 59176665.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Хацько Н.О. для розгляду справи з єдиним унікальним номером судової справи № 242/3859/18, номер провадження 4с/242/10/22 скарга на постанову про зупинення вчинення виконавчих дій.

Стягувач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився про день та час розгляду скарги повідомлений належним чином.

Представник стягувача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився про день та час розгляду скарги повідомлений належним чином.

Заступник начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л. І. в судове засідання не з`явилась про день та час розгляду скарги повідомлена належним чином.

Зацікавлена особа: представник боржника АТ «Українська залізниця» в судове засідання не з`явився про день та час розгляду скарги повідомлений належним чином. Надав на адресу суду заперечення відповідно до яких зазначив що функціонування АТ «Українська залізниця» регламентується Законом України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» зі змісту якого мораторій на звернення стягнення на активи Акціонерного товариства по зобов`язаннях державних підприємств, майно яких розташовано на непідконтрольній території, вводиться незалежно від обсягу майна, яке розміщене на такій території. Окрім того вважає, що оскільки боржником за виконавчим документом є АТ «Українська залізниця», а зобов`язання, за якими має відповідати останній, є зобов`язаннями Державного підприємства «Донецька залізниця», майно якого розміщене на території проведення антитерористичної операції, виконавче провадження повинно було бути зупинене на підставі п. 10-1 Перехідних та прикінцевих положень ЗУ «Про виконавче провадження». На підставі зазначеного просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні скарги на постанову заступника начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Коваль Л. І. про зупинення вчинення виконавчих дій по виконанню виконавчого листа Краматорського міського суду Донецької області № 242/3859/18 від 29.03.2019 по ВП 59176665 та судові витрати покласти на стягувача.

Відповідно до приписів ч.2 ст.450 ЦПК України. неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно ухвали Селидівського міського суду Донецької області від 22.06.2022 року поновлено строк звернення зі скаргою на дії заступника начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л. І., відкрито провадження по даній скарзі та прийнята до розгляду суддею Хацько Н.О.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 05 лютого 2019 року позов задоволено частково, стягнено з ДП «Донецька залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по нарахованій та не виплаченій заробітній платі за період з квітня по травень 2016 року у сумі 8781,06 грн., з вирахуванням обов`язкових платежів та податків; стягнено з ДП «Донецька залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 01.06.2016 року по день винесення рішення в сумі 142410,24 грн., з вирахуванням обов`язкових платежів та податків; стягнено з ДП «Донецька залізниця» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати в сумі 2446,18 грн., стягнено з ДП «Донецька залізниця» судовий збір на користь держави в розмірі 704,80 грн.; допущено до негайного виконання рішення суду в частині присудження ОСОБА_1 виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; у задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 35953,65 грн. та компенсації втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати в розмірі 9813,56 грн. відмовлено.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 31.07.2020 року було замінено сторону виконавчого провадження № 59176665, а саме боржника Державне підприємство «Донецька залізниця» (юридична адреса: 83000, м. Донецьк, Ворошиловський район, вул. Артема, буд. 68, ) на його правонаступника Акціонерне товариство «Українська залізниця» (юридична адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, б. , ) по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого за рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 05 лютого 2019 року у справі № 242/3859/18 позовом ОСОБА_1 до ДП «Донецька залізниця», третя особа: ПАТ «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати заробітної плати.

Згідно постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 24.01.2022 року по виконавчому провадженню № 59176665 керуючись п. 11 ч. 1 ст. 34, ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 242/3859/18 виданого 29.03.2019 року Селидівським міським судом Донецької області про стягнення з ДП «Донецька залізниця» на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів виплати заробітної плати в сумі 2446,18 грн.

Мотиви суду та норми права, з яких суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку визначеному законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачена статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Приписами п. 2 та п. 3 ч. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

У справі «Горнсбі проти Греції» ЄСПЛ зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Крім того, слід наголосити, що невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Підстави зупинення вчинення виконавчих дій регламентовані статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження». Вказаною нормою визначений виключний перелік підстав зупинення вчинення виконавчих дії, які вчиняються виконавцем шляхом винесення відповідної постанови. Тобто, законодавством чітко визначені обставини, які можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження, та порядок вирішення питання про зупинення виконавчого провадження, а саме зупинення виконавчого провадження вирішується безпосередньо виконавцем, на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження.

Пунктом 11 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі встановлення мораторію на звернення стягнення на активи боржника за зобов`язаннями підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Зазначений пункт частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» було доповнено на підставі Закону України від 20.12.2016 року №1787-VІІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо підприємств залізничного транспорту, майно яких розташоване на території проведення антитерористичної операції», який набув чинності 17 лютого 2017 року.

Законом України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» від 23 лютого 2012 року № 4442-VІ (далі Закон № 4442-VІ) (зі змінами) визначено правові, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 % акцій якого належать державі (далі Товариство), управління і розпорядження його майном та спрямований на забезпечення економічної безпеки і захисту інтересів держави.

Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 2 Закону № 4442-VІ утворення Товариства здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Відповідно до Закону № 4442-VІ та на виконання його вимог постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі Постанова № 200) утворено ПАТ «Українська залізниця» на базі Укрзалізниці, підприємств залізничного транспорту, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1. До переліку, наведеного у зазначеному додатку, включено й ДП «Донецька залізниця».

За змістом п. 5 Постанови № 200 Міністерству інфраструктури доручено вжити заходів для припинення Укрзалізниці та підприємств, зазначених у додатку 1.

У межах своїх повноважень та на часткову зміну п. 5 Постанови № 200 Кабінет Міністрів України 12 листопада 2014 року прийняв постанову № 604, якою установлено, що майно (активи, власний капітал та зобов`язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (далі майно), не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до п. 5 зазначеної постанови, а відображається в балансі (крім зобов`язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за ПАТ «Українська залізниця» на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до п. 2 цієї постанови.

У подальшому пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 735 «Питання акціонерного товариства «Українська залізниця» (зі змінами) затверджено Статут акціонерного товариства «Українська залізниця».

Згідно з п. п. 1, 2 Статуту Акціонерне товариство «Українська залізниця» є юридичною особою, що утворено відповідно до Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 р. № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Товариство утворене як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 р. № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі підприємства залізничного транспорту). Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Відповідно до пункту 13 Статуту, Товариство набуває статусу юридичної особи з дня його державної реєстрації в установленому законом порядку.

Державну реєстрацію ПАТ «Українська залізниця» здійснено 21 жовтня 2015 року.

При реорганізації юридичної особи відбувається універсальне правонаступництво. При універсальному правонаступництві все майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника чи правонаступників, при цьому в цій сукупності переходять усі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва правопопереднику незалежно від їх виявлення на той момент.

Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а усієї їх сукупності.

У процедурі реорганізації підприємств залізничного транспорту у формі злиття все майно, права та обов`язки державних підприємств, які припиняються, переходять до правонаступника АТ «Укрзалізниця». АТ «Укрзалізниця», як єдиним правонаступником, прийнято усе майно та усі зобов`язання підприємств, які припиняються шляхом злиття.

Крім того, пунктами 5-1, 5-2 розділу ІІІ «Перехідні та прикінцеві положення» Закону про особливості утворення Укрзалізниці зі змінами, внесеними згідно із Законами № 1787-VIII від 20 грудня 2016 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо підприємств залізничного транспорту, майно яких розташоване на території проведення антитерористичної операції» та № 2604-VIII від 18 жовтня 2018 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене в районі відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, проведення антитерористичної операції», встановлено, що до проведення відповідно до законодавства інвентаризації і оцінки майна підприємств залізничного транспорту, що розміщене на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та затвердження передавального акта щодо цього майна Товариству як правонаступнику прав і обов`язків зазначених підприємств встановити мораторій на звернення стягнення на активи Товариства за зобов`язаннями таких підприємств. Мораторій на звернення стягнення на активи Товариства, встановлений згідно з пунктом 5-1 цього розділу, втрачає чинність після проведення відповідно до законодавства інвентаризації і оцінки майна підприємств залізничного транспорту, що розміщене на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та затвердження передавального акта щодо цього майна Товариству, але не пізніше ніж через шість місяців з дня припинення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та відновлення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей.

Ці норми також свідчать про перехід майна (прав та обов`язків) підприємств залізничного транспорту, розміщених на території проведення антитерористичної операції, до АТ «Укрзалізниця». Якщо вважати, що обов`язки таких підприємств не перейшли до АТ «Укрзалізниця», то введення мораторію позбавлене юридичного змісту.

Таким чином АТ «Укрзалізниця» є правонаступником ДП «Донецька залізниця» з дати державної реєстрації АТ «Укрзалізниця», а саме з 21 жовтня 2015 року.

Така правова позиція також узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові по справі № 910/5953/17 (провадження № 12-98гс19) від 16 червня 2020 року, Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду викладеного у постанові по справі № 812/1149/16 від 06 листопада 2018 року, Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду викладеного у постанові по справі № 221/4255/16-ц від 10 жовтня 2019 року.

Таким чином суд приходить до переконання, що діями заступника начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л. І. по виконавчому провадженню № 59176665 зупинив вчинення виконавчих дій на підставі п. 11 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» було допущено порушено прав та інтересів ОСОБА_1 , оскільки всі зобов`язання, що виникли після 21.10.2015 р. є зобов`язаннями не підприємств залізничного транспорту, а безпосередньо АТ «Укрзалізниця», і в цьому випадку відсутні підстави для зупинення вчинення виконавчих дій відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевикладене,аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лаврищев В. В., на постанову заступника начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л. І. від 24.01.2022 р. про зупинення вчинення виконавчих дій обґрунтована, та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Окрім того Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визначає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Відповідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Таким чином, судові витрати, понесені при розгляді справи, необхідно віднести на рахунок Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві.

Керуючись ст. ст. 447, 448, 449, 450, 451, 453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лаврищев Віктор В`ячеславович, на дії заступника начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любов Іванівни, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Українська залізниця» - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Коваль Любов Іванівни від 24.01.2022 року про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 59176555.

Зобов`язати заступника начальника відділу Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любов Іванівну провести виконавчі дії у виконавчому провадженню № 59176665 з примусового виконання виконавчого листа № 242/3859/18 виданого 29.03.2019 року Селидівським міським судом Донецької області

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Н. О. Хацько