Справа № 346/2832/22
Провадження № 2-з/346/35/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2022 р.м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Коваленко Д.С., розглядаючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви до суду,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулась до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із заявою про забезпечення її майбутнього позову (про визнання наказу про її звільнення незаконним, його скасування та поновлення її на посаді) шляхом:

- зупинення дії наказу Міністерства культури та інформаційної політики України від 24.06.2022 року № 268-к про звільнення ОСОБА_1 (який вона і планує оскаржити в суді шляхом подання позову в майбутньому);

- зупинення дії наказу Міністверства культури та інформаційної політики України (Міністра культури та інформаційної політики України) від 27.06.2022 року № 276-к «Про покладення виконання обов`язків», яким обов`язки Генерального директора Національного музею Голодомору геноциду покладено на зберігача фондів музею Принь Олегівну;

- заборони Міністверству культури та інформаційної політики України (Міністра культури та інформаційної політики України, його заступникам, іншим органам державної влади відповідної компетенції) покладати виконання обов`язків Генерального директора Національного музею Голодомору- геноциду на зберігача фондів Марину Принь або інших осіб;

- заборони зберігачеві фонду - Марині Принь та іншим особам здійснювати дії на виконання функцій та обов`язків Генерального директора Національного музею Голодомору геноцид або виконувача обов`язків Генерального директора Національного музею Голодомору- геноциду;

- заборони Міністверству культури та інформаційної політики України (Міністра культури та інформаційної політики України, його заступникам, іншим органам державної влади відповідної компетенції) призначити інших осіб на посаду Генерального директора Національного музею Голодомору геноциду або покладати виконання обов`язків за цією посадою на інших осіб та заборонити укладати з такими особами трудовий контракт;

- заборони Міністверству культури та інформаційної політики України (Міністра культури та інформаційної політики України, його заступникам, іншим органам державної влади відповідної компетенції) та посадовим особам Національного музею Голодомору геноциду вживати заходи до припинення дії наказу від 03.03.2022 року № 31/к/тр «Про надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку ОСОБА_3 », або його скасування чи розірвання до спливу строку дії такого наказу.

При цьому необхідність вжиття судом такої кількості заходів забезпечення позову, фактично, обгрунтовує наступним:

- наказ про її звільнення очевидно суперечить закону, що вже дає підстави для процесуального реагування;

- її звільнення призведе до призначення на посаду іншої особи, але оскільки її посада є конкурсною, вона не матиме навіть змоги на засадах рівності прийняти участь у новому конкурсі. Через, що рішення на її користь не призведе до ефективного поновлення її прав, оскільки на цю посаду будуть призначені інші особи, а отже такі правові наслідки не будуть компенсовані судовим рішенням про поновлення її на посаді та треба вжити заявлених нею заходів забезпечення позову;

- невжиття заходів забезпечення позову матимуть позитивний вплив на охорону прав та інтересів усіх учасників спірних правовідносин, а їх невжиття може призвести до порушення прав інших осіб;

- дія наказу, який вона збирається оскаржити у позовному порядку, чинить прямий вплив на діяльність ОСОБА_4 ;

- їй відомо, що обов`язки Генерального директора виконує не та людина, яка має право і компетенцію їх виконувати і нею вже вчиняються дії, спрямовані на припинення дії іншого наказу, на підставі якого заявниця перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 6 років;

- отже, невжиття заходів забезпечення позову створює невідворотні наслідки, які не можливо компенсувати тільки рішенням про задоволення позову.

Оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Проте заявницею не надано відповідних доказів та належним чином, тобто у відповідності до вказаної норми права, необгрунтовано чому невжиття заявлених нею заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду за її мабутнім позовом про визнання незаконним і скасування наказу про її звільнення та поновлененя її на посаді або ефективний захист, або поновлення її порушених чи оспорюваних прав або інтересів.

Суд відзначає, що наведені заявницею обгрунтування доцільності вжиття судом обраних нею заходів забезпечення позову, суд не може визнати належними та відповідними частині 2 статті 149 ЦПК України аби їх можна було застосувати. Оскільки по-перше, частина аргументів і засобів забезпечення позову заявниці (зокрема, щодо зупинення дії наказу №276-к та заборона вчинення дій, окрім заборони вжиття заходів до припинення дії наказу № 31/к/тр) стосуються прав чи законних інтересів інших осіб, тобто не заявниці, але заходи забезпечення позову можуть застосовуватись виключно для ефективного майбутнього захисту прав чи інтересів саме позивачів, які вже подали або планують подати позов, або рішення суду, яке завжди спрямовано саме на їх захист.

Звичайно, суд розцінює бажання заявниці забезпечити правомірність діяльності ОСОБА_4 та недопущення порушень закону його посадовими чи службовими особами, схвально і позитивно, з точки зору оцінки рівня правової культури, моралі та правосвідомості заявниці. Але суд відзначає, що в силу положень частини 1 статті 55 Конституції України, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року №9-зп, кожна людина має право звернутись до суду для захисту саме своїх прав, свобод чи законних інтересів. А тому, в силу положень частини 2 статті 149 ЦПК України, за загальним правилом, суд не може вживати будь-які заходи забезпечення позову в інтересах чи на захист будь-яких інших осіб - не позивачів. Виключення складають випадки, коли за законом, певні особи мають право звертатись до суду за захистом прав чи свобод інших осіб, але заявниця не довела, що у її випадку, має місце саме такий випадок.

По-друге (щодо зупинення дії наказу №268-к про звільнення заявниці, який вона планує оскаржити та заборони вжиття заходів до припинення дії наказу № 31/к/тр про надання їй відпустки). Суд вважає, що заявниця не довела перед судом, що не зупинення дії наказу про її звільнення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявниці, за захистом яких вона має намір звернутися до суду.

Суд відзначає, що в силу положень частини 1 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. А згідно з частиною 1 статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Тому суд вважає неналежними обгрунтування заявниці про те, що без вжиття судом заходів забезпечення позову рішення суду неможна буде виконати чи у його виконанні будуть якісь складнощі, або, що її порушене право на працю, якщо суд це визнає, не можна буде відновити ефективно чи через це будуть істотні складнощі у поновленні її прав. Позаяк, якщо суд визнає, що наказ про звільнення заявниці був незаконним, то вона підлягатиме поновленню на посаді.

А необхідність вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом заборони вжиття заходів до припинення дії наказу № 31/к/тр про надання їй відпустки, не є доведеним, а також не є співмірним із вимогами позову, який вона планує подати, оскільки він не стосується вказаного наказу взагалі.

Отже, оскільки заявницею не надано суду відповідних доказів та належним чином, тобто у відповідності до частини 2 статті 149 ЦПК України, необгрунтовано чому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення її порушених чи оспорюваних прав або інтересів, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, слід відмовити.

Таким чином, керуючись статтями 1-18,23,27,30,33,34,149-153,351-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

В задоволені заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Коваленко Д. С.