Справа № 536/1506/20
Провадження № 2/536/22/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Марченко О.М.

представника позивача ОСОБА_1 за угодою адвоката Варавіна С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа: Реєстраційна служба Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, посилаючись, що у 1993 році вона обміняла належну їй квартиру АДРЕСА_1 на належний ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , житловий будинок АДРЕСА_2 . У листопаді 1993 року в нотаріальній конторі міста Комсомольська вона і ОСОБА_2 підписали документи необхідні для обміну, які саме не пам`ятає і вони нею втрачені. ОСОБА_2 зареєстрував її місце проживання у вказаному будинку, вона вважала себе власником будинку, оскільки з січня 1994 року і по даний час ним володіє та проживає. Лише в 2012 році їй стало відомо, що власником будинку до цього часу значиться ОСОБА_2 , який за життя ніколи не піддавав сумніву її право власності на нього, та не вимагав його йому повернути. Вважає, що вона набула право власності на зазначений будинок за набувальною давністю.

Просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок літ. «А» площею 53,40 по АДРЕСА_2 за набувальною давністю.

В судовому засіданні уповноважений представник позивача ОСОБА_1 адвокат Варавін С.Д. позов підтримав з обставин та підстав викладених в заяві та просив задовольнити.

Відповідач: Пришибська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явились, надали суду заяву, де просили розглянути справу у відсутність їх представника, проти задоволення позову не заперечують.

Третя особа: Реєстраційна служба Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомили, з заявою про відкладення розгляду не звертались.

Суд, заслухавши пояснення уповноваженого представника позивача, показання свідків, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.

Установлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 27.01.1994 зареєстрована та проживає в с. Пришиб Кременчуцького району Полтавської області, що підтверджується випискою з домової книги, виданою Виконавчим комітетом Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області за № 02-21/76 від 12.02.2020.

Згідно довідки виконавчого комітету Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області №02-21/168, відповідно до архівного запису погосподарської книги по с. Пришиб за 1991-1995 роки за особовим рахунком № НОМЕР_1 , за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 лічиться житловий будинок та господарські будівлі, які розташовані на земельній ділянці комунальної власності розміром 0, 25 га в АДРЕСА_2 .

Як слідує з актового запису про смерть № 50, виданого Комишнянською селищною радою Миргородського району Полтавської області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Комишня Миргородського району Полтавської області.

Відповідно до повідомлень Другої миргородської державної нотаріальної контори Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) № 135/01-16 від 30.06.2022 та Першої миргородської нотаріальної контори Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) № 204/01-16 від 30.06.2022 спадкові справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відсутні.

Свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_1 , яка є їх сусідкою, проживає з сім`єю в селі Пришиб з 1994 року, кому належить будинок їм невідомо, до цього там жив ОСОБА_2 .

Отже, ОСОБА_1 з 1994 року зареєстрована та проживає у вказаному будинку, добросовісно ним заволоділа, відкрито та безперервно ним володіє та користується протягом десяти років. З вимогами про те, що вона незаконно ним володіє і користується ніхто до неї не звертався, в тому числі і представники громади.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини підтверджені належними та допустимими доказами в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 добросовісно заволоділа чужим майном, а саме житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_2 належного ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , і продовжує відкрито та безперервно ним володіти протягом десяти років.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією висловленою в п.п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», що особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. З ст. 344 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 вказано, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Отже, позов законний, обґрунтований, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, тому суд його задовольняє.

Керуючись ст. 13, 81, 259, 293, 338 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Пришибської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, третя особа: Реєстраційна служба Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок літ. А, площею 53, 40 м.кв. по АДРЕСА_2 .

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

СуддяС. М. Клименко