ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4208/22 Справа № 174/22/22 Суддя у 1-й інстанції - Борцова А.А Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Деркач Н.М., Городничої В.С.

секретар судового засідання:Астатурян А.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Акціонерне товариство Об`єднана гірничо-хімічна компанія

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 11 березня 2022 року, яке постановлено суддею Борцовою А.А. у місті Вільногірськ, відомості щодо дати складання повного тексту рішення відсутні,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, до Акціонерного товариства Об`єднана гірничо-хімічна компанія ( надалі- АТ ОГХК), про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з 18.03.2002 року працює слюсарем черговим та з ремонту устаткування на філії «Вільногірський гірничо-хімічний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія».

Наказом № 974/к/тр від 07.12.2021 року позивача було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати з підстав відсутності у нього щеплення від респіраторної хвороби COVID-19.

Вважає що наказ, яким його відсторонено від роботи, незаконний і підлягає скасуванню, оскільки відповідачем порушено ст.43 Конституції України, ст.2 КЗпП України, а також Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб», якими обов`язкового щеплення від COVID-19 не передбачено, окремого порядку відсторонення працівників від роботи з підстав відсутності у них вказаного щеплення не встановлено, правових підстав у роботодавця примушувати працівників вакцинуватися від хвороби COVID-19 або притягати їх до дисциплінарної відповідальності за відмову вакцинуватися від цієї хвороби немає, тому його відсторонення від роботи з підстав ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» є незаконним.

Тому позивач просив суд визнати незаконним та скасувати наказ №974/к/тр від 07.12.2021 р. про його відсторонення від роботи; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.12.2021 року по день ухвалення рішення судом та стягнути на його користь судовий збір у розмірі 1984 грн. 80 коп.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 11 березня 2022 року у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що наказ відповідача про відсторонення позивача від роботи суперечить нормам діючого законодавства, перелік підстав для відсторонення працівника від роботи визначений ст. 46 КзпП України, не є виключним, положення цієї статті передбачають можливість його розширення, але лише актами законодавства України.

Також, судом не надана належна оцінка того, що наказ про відсторонення позивача був прийнятий раніше ніж позивач отримав повідомлення, яким було запропоновано надати документи, що підтверджують вакцинацію проти гострої респіраторної хвороби про профілактичне щеплення чи довідку форми № 028-1.

Вказує, що суд безпідставно не прийняв в якості допустимого доказу наданий позивачем витяг з наказу від 03.03.2022 року № 212/к/тр Про допуск до роботи працівників філії. Вважає, що відповідачем порушений порядок притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Апелянт вважає незаконною відмову суду у стягненні з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв`язку з незаконним відстороненням від роботи.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ ОГХК просили відмовити в задоволенні апеляційної скарга, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Сторони по справі, будучи належним чином повідомленні про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи у відсутності представника АТ ОГХК.

Колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення у даній справі не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 , працює на посаді слюсаря чергового та з ремонту устаткування на філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія». ( надалі - «ВГМК» АТ «ОГХК»). (а.с.12-13)

Згідно повідомлення начальника філії «ВГМК» АТ «ОГХК» від 29.12.2021 року, позивачу запропоновано надати документи, що підтверджують вакцинування проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 чи довідку форми № 028-1 щодо наявності протипоказань до вакцинації. (а.с. 11)

Згідно наказу від 07.12.2021 року № 974/к/тр ОСОБА_1 був відсторонений від роботи без збереження заробітної плати, як працівник, який не надав документів, передбачених ч.3 п.1.2 наказу від 24.11.2021 № 612, з 09.12.2021 року до усунення причин, що зумовили відсторонення. (а.с.8)

Як вбачається із зазначеного вище наказу, у ОСОБА_1 відсутнє щеплення, тому відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим щепленням» від 04.10.2021 року № 2153, зі змінами від 01.11.2021 № 2393, Постанови Кабінету Міністрів України від 04.003.2015 №83 Про затвердження Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, наказу від 24.11.2021 № 612 «Про заходи щодо обов`язкової вакцинації працівників філії», ОСОБА_1 відсторонено від роботи на підставі списку працівників гірничо-транспортного виробництва, що не мають документів, передбачених ч.3 п. 1.2 наказу від 24.11.2021 року № 612, вих № 237/2904 від 06.12.2021 року.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що даний наказ є незаконним та таким, що грубо порушує його конституційні права на працю та оплату праці та відповідачем порушений порядок його прийняття.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки підприємство відповідача є об`єктом державної власності, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави, вимоги відповідача щодо необхідності обов`язкової вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 ґрунтуються на законі, і з огляду на потребу охорони здоров`я працівників вказаного підприємства є виправданими, оскільки в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, а відтак відповідач, відсторонивши працівників підприємства, які не мають профілактичного щеплення від COVID-19 від виконання трудових обов`язків або протипоказань до такого щеплення, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я всіх учасників виробничого процесу вказаного підприємства, тому вимоги позивача щодо визнання незаконним та скасування наказу про його відсторонення від роботи задоволенню не підлягають.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції. з огляду на наступне.

Статтею 46 Кодексу законів про працю України встановлено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» підприємства, установи і організації зобов`язані усувати за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби від роботи, навчання, відвідування дошкільних закладів осіб, які є носіями збудників інфекційних захворювань, хворих на небезпечні для оточуючих інфекційні хвороби, або осіб, які були в контакті з такими хворими, з виплатою у встановленому порядку допомоги з соціального страхування, а також осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються.

Порядок внесення посадовими особами державної санітарно-епідеміологічної служби України подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності згідно з Законом України«Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», а також форма подання та терміни відсторонення встановлені Інструкцією про порядок внесення подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.04.1995 р. № 66, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 серпня 1995 року за № 270/806 (далі Інструкція 66).

Пунктом 2.3 Інструкції встановлено, що подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності це письмовий організаційно-розпорядчий документ державної санітарно-епідеміологічної служби України, який зобов`язує роботодавців у встановлений термін усунути від роботи або іншої діяльності зазначених у поданні осіб.

Згідно з підпунктом 1.2.5 пункту 1.2 Інструкції особами, які відмовляються або ухиляються від профілактичних щеплень, визнаються громадяни та неповнолітні діти, а також окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи, які необґрунтовано відмовились від профілактичного щеплення, передбаченого Календарем профілактичних щеплень в Україні, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 р. № 59, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року за № 1159/19897.

Відповідно до 2.2 Інструкції, право внесення подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності надано головному державному санітарному лікарю України, його заступникам, головним державним санітарним лікарям Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва, Севастополя та їх заступникам, головним державним санітарним лікарям водного, залізничного, повітряного транспорту, водних басейнів, залізниць, Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державного управління справами, Служби безпеки України та їх заступникам, іншим головним державним санітарним лікарям та їх заступникам, а також іншим посадовим особам державної санітарно-епідеміологічної служби, що уповноважені на те керівниками відповідних служб.

Пунктом 2.5 Інструкції визначено, що подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності складають у двох примірниках, один з яких направляється роботодавцю, що зобов`язаний забезпечити його виконання, а другий зберігається у посадової особи, яка внесла подання.

Подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності складається за формою згідно з додатком 1 до Інструкції.

Згідно з пунктом 2.7 Інструкції термін, на який відстороняється особа, залежить від епідеміологічних показань та встановлюється згідно з додатком № 2 до цієї Інструкції.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, посадові особи державної санітарно-епідеміологічної служби зобов`язані вносити подання про усунення працівників від роботи у визначений законодавством спосіб.

Відповідно до вказаного, за відсутності в роботодавця належним чином оформленого подання відповідної посадової особи державної санітарно-епідеміологічної служби, відсторонення ним від роботи працівника, який відмовляється або ухиляється від профілактичних щеплень, вбачається неправомірним.

Матеріалами справи встановлено, що при винесенні наказу про відсторонення позивача від роботи у відповідача було відсутнє належним чином оформлене подання відповідної посадової особи державної санітарно-епідеміологічної служби.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, необґрунтованим висновок суду щодо законності наказу № 974-к/тр від 07.12.2021 року Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 , виданого начальником філії ВГМК АТ ОГХК, тому доводи ОСОБА_1 , вважає такими, що заслуговують на увагу.

З матеріалів справи вбачається, що наказ № 974-к/тр від 07.12.2021 року Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 виданий начальником філії ВГМК АТ ОГХК 07.12.2021 року (а.с. 8), а повідомлення, яким було запропоновано надати документи, що підтверджують вакцинацію проти гострої респіраторної хвороби про профілактичне щеплення чи довідку форми № 028-1/о - 29.12.2021 року (а.с. 11).

У зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги, що судом не надана належна оцінка того, що вказаний вище наказ був прийнятий раніше ніж позивач отримав повідомлення, яким було запропоновано надати документи, що підтверджують вакцинацію проти гострої респираторної хвороби про профілактичне щеплення чи довідку форми № 028-1, колегія суддів бере до уваги.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.10 Постанови від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», якщо буде встановлено, що на порушення ст.46 КЗпП роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст.235).

Згідно з абз. 3,4 п.2 розділу 2 вказаного Порядку, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Попередніми двома місяцями роботи, що передували подіям відсторонення ОСОБА_1 від посади, є жовтень і листопад 2021 року.

Відповідно до п. 5 розділу 4 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 Порядку).

З довідки про доходи №3506 від 16.12.2021 року встановлено, що середньомісячний заробіток позивача з 01.10.2021 року по 30.11.2021 року становив 18687, 98 грн., середньогодинний заробіток склав 111, 57 грн. Відповідно до Наказу № 212/к/тр від 03.03.2022 року ОСОБА_2 допущено до роботи з 03.03.2022 року, отже кількість днів відсторонення позивача склала 58 днів.

Колегією суддів проведено розрахунок суми середнього заробітку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача та він становить 51 768, 48 грн., виходячи з наступного розрахунку: (111, 57 грн х на 8 годин х 58 днів = 51 768, 48 грн.) .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято с неправильним застосуванням норм матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2265.12 грн..

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 11 березня 2022 року скасувати та прийняти нове рішення..

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати наказ № 974-к/тр від 07.12.2021 року Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 , виданого начальником філії Вільногірського гірничо-хімічного комбінату Акціонерного товариства Об`єднана гірничо-хімічна компанія

Стягнути з Акціонерного товариства Об`єднана гірничо-хімічна компанія на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07 грудня 2021 року по 02 березня 2022 року, включно, у сумі 51 768, 48 грн. (п`ятдесят одна тисяча сімсот шістдесят вісім, 48 гривня) з відрахуванням обов`язкових податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з Акціонерного товариства Об`єднана гірничо-хімічна компанія на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2265.12 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 21 липня 2022 року.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Н.М. Деркач

В.С. Городнича