Справа № 362/1545/22
Провадження № 2-о/761/231/2022
У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

23 червня 2022 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Фролова І.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Васильківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва на підставі ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Васильківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про встановлення факту смерті.

Вивчивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про необхідність залишення заяви без руху з наступних підстав.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом.

Статтями 175, 177, 297, п.2 ч.8 ст. 43, ст. 315, 316 ЦПК України встановлені вимоги до заяви при подачі її позивачем до суду, проте заявником вони не виконані, а саме у заяві не зазначена мета встановлення факту смерті особи у певний час, час (година) смерті, не надано на підтвердження факту смерті лікарське освідуванням про смерть такої особи за встановленої форми № 106/у, оскільки відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою.

Разом з тим, ч. 4 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Заявником при зверненні до суду не був сплачений судовий збір, що перешкоджає відкриттю провадження у справі і призначенню справи до розгляду по суті.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою, судовий збір складає 496,20 грн.

Відповідно до пункту 16 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються у справах за заявами про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення воєнних дій або антитерористичних операцій та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Закон України «Про судовий збір» визначає дві понятійні категорії, до першої відносять заяви, за яких справляння судового збору не передбачено взагалі, друга категорія, зокрема, визначає коло осіб, яким надається пільга у виді звільнення від сплати судового збору за подачу певних (визначених законом) заяв.

Аналіз положень ст.1 Закону України «Про судовий збір» дозволяє дійти висновку, що на законодавчому рівні визначено, що судовий збір не справляється лише за подання заяви про встановлення факту смерті за певних обставин, а саме: особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення воєнних дій або антитерористичних операцій та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Отже законодавцем чітко визначено причинно-наслідковий зв`язок між подією (збройна агресія, конфлікт тощо), яка потягла дію - наслідок (вимушене переселення, загибель тощо), який і повинен бути підтверджені судом як факт, що має юридичне значення.

Сам факт смерті особи на непідконтрольній владі України території, не є підставою для звільнення особи від сплати судового збору на підставі п.21 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» за звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті. Тлумачення цієї норми у такий спосіб призведе лише до дискримінації за місцем проживання, адже в такому випадку, особи, які не взяті на облік як вимушені переселенці (зокрема: постійно проживають на території, підконтрольній владі України, або постійно проживають на тимчасово окупованій території та не взяті на облік внутрішньо переміщеної особи) за звернення з аналогічними заявами, з незрозумілих підстав, вважалися б такими, що не звільняються від сплати судового збору. Це є неприпустимим та суперечить як принципу верховенства права, так і змісту норми закону.

Як видно із поданої до суду заяви та доданих до неї документів, заявник просить суд встановити факт смерті її сина, який за її твердженням, проживав та помер в м. Сімферополь, Автономної республіки Крим.

У заяві не зазначено та не підтверджено жодними доказами, що необхідність у встановленні вказаного факту виникла внаслідок загибелі або пропажі безвісти особи в районах проведення воєнних дій або антитерористичних операцій та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Таким чином, заявник не має пільг зі сплати судового збору відповідно до вимог п.21 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір».

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

У разі не виправлення недоліків заява буде вважатися не поданою та повернена заявнику у відповідності із ч. 3 ст. 185 ЦПК України. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне відповідно дост.185 ЦПК України, залишити заяву ОСОБА_2 без руху та надати їй строк для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині.

Виходячи з наведеного, керуючисьст.185 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Васильківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про встановлення факту смерті - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання заявником ухвали суду.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявнику разом зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: