Справа № 185/7582/20
Провадження № 2/185/364/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2022 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шаповалової І.С.,

за участі секретаря судового засідання Величко А.О.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Савченко С.А.,

представника відповідача адвоката Киричок Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2021 року ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 липня 2021 року, вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_2 скасувати в частині вирішення цивільного позову та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок суду щодо ОСОБА_2 залишено без змін.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали свої позовні вимоги та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача, позовні вимоги визнав частково в частині відшкодування витрат на лікування. В частині стягнення моральної шкоди вважав позовні вимоги необґрунтованими, в частині стягнення витрат, що пов`язані з правничою допомогою адвоката - вважав їх такими, що не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази у справі, приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2021 року ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 липня 2021 року, вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_2 скасувати в частині вирішення цивільного позову та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок суду щодо ОСОБА_2 залишено без змін.

У відповідності до положень ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 в межах кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 400 гривень, моральної шкоди в розмірі 50000 гривень та стягнення в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 10000 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_3 зазначила, що після отриманих тілесних ушкоджень на лікування нею було витрачено 400 гривень, в підтвердження чого надано товарні чеки на придбання ліків на суми: 163.75 гривень (10.05.2020 року), 101,60 гривень (14.05.2020 року), 134 гривень (18.05.2020 року), що загалом становить 399,35 гривень. В результаті неправомірних дій обвинуваченої вона зазнала сильного болю та переживань, отримана травма довго не загоювалась, відчула сильний стрес, обурена зухвалою поведінкою останньої. Вона тривалий час не могла повноцінно займатись вихованням своєї дитини, вимушена була багато часу втрачати на візити до поліції, захисника та суду, що порушило звичайний спосіб життя та доставило багато неприємностей. Після отриманого опіку в неї на руці залишились рубці, які не сходять. На правову допомогу захисника загалом було витрачено 10000 гривень.

Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла шкоду в повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством України.

В якості підтвердження завданих матеріальних збитків в межах розгляду кримінального провадження суду надані квитанції та їх копії про сплату вартості придбаних для лікування медичних препаратів загалом у сумі 399,35 гривень з 10.05.2020 року до 18.05.2020 року, період лікування відповідно до медичної картки тривав з 10.05.2020 року до 22.05.2020 року.

Зазначені письмові докази є належними за кримінальним провадженням, тому судом враховані при визначені завданих матеріальних збитків на лікування потерпілої, доведена сума витрат на лікування потерпілої становить 399,35 гривень.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_2 винна у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за описаних у вироку обставин і в результаті її дій потерпілій ОСОБА_1 заподіяно матеріальну шкоду загалом в сумі 399,35 гривень, що підтверджується матеріалами провадження, а також, враховуючи наявність правових підстав, передбачених ст.1166 ЦК України для покладання відповідальності за завдану шкоду саме на обвинувачену, суд дійшов висновку, що такі цивільні позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені документально і підлягають задоволенню.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відшкодовується особою, яка їх спричинила у разі її винуватості.

Відповідно п.2 ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частина 3 ст. 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» зі змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 у пункті 9 орієнтує суди, що розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань /фізичних, психічних та інших/, яких зазнав позивач, характер немайнових витрат, їх тривалість, можливість відновлення тощо та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого.

Враховуючи конкретні обставини провадження, характер і обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнала потерпіла ОСОБА_1 , час, протягом якого вона знаходилась на лікуванні, наслідки завданих тілесних ушкоджень, наявність рубців після опіків, матеріальний стан сторін, а також суд враховує принцип розумності і справедливості, і з урахуванням всього цього вважає можливим стягнути з обвинуваченої ОСОБА_2 , як винної особи, яка завдала тілесних ушкоджень потерпілій, на користь останньої моральну шкоду у сумі 5 000 гривень.

Крім того, потерпілою ОСОБА_1 заявлено вимоги про стягнення з обвинуваченої витрат на правові послуги у розмірі 10000 гривень. В підтвердження заявлених вимог в межах кримінального провадження наданий договір на надання послуг адвоката від 27.10.2020 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Савченком С.А., ордер від 27.10.2020 року, копія свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю Савченка С.А., квитанції до прибуткового касового ордеру№15/10/2020 від 15.10.2020 та 15.12.2020 року по 5000 гривень кожна, розрахунок наданих адвокатських послуг від 21.01.2021 року, складений адвокатом Савченком С.А.

Також під час розгляду цивільної справи, позивачем надано договір про надання юридичних послуг від 08.06.2020 року (а.с.25) на підтвердження понесених витрат ОСОБА_1 на суми по 5000 грн. від 15.10.2020 року та 15.12.2020 року.

Згідно з положеннями статей 137 ЦПК України розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами за результатом розгляду справи, визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та встановлюється на підставі наступних доказів: детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі; доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною; детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат адвоката; доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Розрахунок наданих адвокатських послуг адвоката Савченко С.А. включає правничі послуги потерпілій під час проведення досудового розслідування, вартість яких сягає 5000 гривень, при цьому перший договір на надання послуг був укладений 08.06.2020 року, тобто до завершення досудового розслідування.

Наявність другого договору укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Савченко С.А. 27.10.2020 року, вже під час направлення обвинувального акту до суду та завершення досудового розслідування сторонами не оспорювалась.

Таким чином, суду доведено обґрунтованість витрат на правничу допомогу, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, вартості цих робіт.

Відповідно до положень ч.6 ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання про судові витрати.

Керуючись ст.ст.2,12,19,81,89,263,265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану в результаті кримінального правопорушення матеріальну шкоду у розмірі 399грн. 35 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 10 000 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави (отримувач коштів: ГУК у Дн-ській обл/м. Павл-д/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37988155, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA0004583, код класифікації доходів бюджету: 22030101) судовий збір у розмірі 1681 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 4 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 15 липня 2022 року.

Суддя І. С. Шаповалова