Справа № 442/4326/20 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/811/111/22 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

за участі секретаря: Савчук Г.В.,

з участю прокурора Сеніва О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 грудня 2021 року у справі за позовом виконувача обов`язків керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області до Дрогобицької міської ради Львівської області, Комунального підприємства «Управитель» «Житлово-експлуатаційне об`єднання» Дрогобицької міської ради, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішень Дрогобицької міської ради, договорів оренди та суборенди земельної ділянки та повернення земельної ділянки,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2021 року виконувач обов`язків керівника Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області звернувся з позовом до Дрогобицької міської ради Львівської області, Комунального підприємства «Управитель» «Житлово-експлуатаційне об`єднання» Дрогобицької міської ради, ОСОБА_1 про визнання недійсним рішень Дрогобицької міської ради, договорів оренди та суборенди земельної ділянки та повернення земельної ділянки у якому просив:

- визнати недійсним рішення Дрогобицької міської ради Львівської області №1041 від 28 грудня 2017 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під об`єктом нерухомого майна»;

- визнати недійсним пункт 7 рішення Дрогобицької міської ради Львівської області №1072 від 06 лютого 2018 року «Про затвердження матеріалів проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документаціях з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості земельних ділянок»;

- визнати недійсним договір оренди від 14 лютого 2018 року земельної ділянка площею 4061 кв.м. на АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:002:0291), укладений між Дрогобицькою міською радою та КП «Житлово-експлуатаційне об`єднання» Дрогобицької міської ради;

- визнати недійсним рішення Дрогобицької міської ради Львівської області №1121 від 06 березня 2018 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по зміні її цільового призначення».

- визнати недійсними пункти 1,2,3,4 рішення Дрогобицької міської ради Львівської області №1144 від 29 березня 2018 року «Про затвердження проекту землеустрою, припинення права постійного користування та надання в оренду з правом суборенди».

- визнати недійсним рішення Дрогобицької міської ради Львівської області ради №1156 від 12 квітня 2018 року «Про надання дозволу КП «ЖЕО» на передачу земельної ділянки в суборенду».

- визнати недійсним договір суборенди від 13 квітня 2018 року земельної ділянки площею 4061 кв.м. на АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:002:0291), укладений між КП «Житлово-експлуатаційне об`єднання» Дрогобицької міської ради та ОСОБА_1 ;

- застосувати наслідки недійсності правочину повернувши земельну ділянку площею 4061 кв.м. на АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:002:0291) у володіння та розпорядження територіальної громади м.Дрогобича в особі Дрогобицької міської ради Львівської області.

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 грудня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив заступник керівника Львівської обласної прокуратури.

В апеляційній скарзі посилається на те, що КП «Управитель» ЖЕО» не зверталось з клопотанням про отримання земельної ділянки в оренду, а лише про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки та обслуговування нежитлової будівлі, яка згідно рішення Дрогобицької міської ради № 540 від 06 грудня 2012 року перебувала на балансі вказаного підприємства.

Зазначає, що жодне будівництво будівель закладів комунального обслуговування не планувалось, що свідчить про незаконність зазначеного рішення та наявність підстав для визнання його недійсним.

Звертає увагу на те, що факт незаконного розпорядження земельною ділянкою підтверджується і результатами проведеної перевірки ГУ Держгеокадастру у Львівській області, яким встановлено, що рішення органу місцевого самоврядування про відведення земельної ділянки прийнято з порушенням вимог земельного законодавства, що не взято до уваги судом першої інстанції.

Вважає, що вказівка суду на необхідність звернення до суду з вимогою про витребування земельної ділянки чи усунення перешкод в її користуванні є помилковим, оскільки до порушення інтересів територіальної громади призвели саме дії органу місцевого самоврядування уповноваженого розпоряджатись спірною земельною ділянкою, яка не вибувала з власності територіальної громади.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора Сеніва О.П. на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 28 грудня 2017 року Дрогобицькою міською радою прийнято рішення № 1041, яким надано дозвіл Комунальному підприємству «Житлово-експлуатаційне об`єднання» Дрогобицької міської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 4061 кв.м на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування нежитлової будівлі з подальшим наданням в оренду.

В подальшому, п.п. 7.1 п.7 рішення Дрогобицької міської ради №1072 від 06 лютого 2018 року «Про затвердження матеріалів проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) земельних ділянок» затверджено матеріали з виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 4061 кв.м на АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:002:0291) для будівництва та обслуговування будівель закладів комунального обслуговування та передано таку в оренду строком на 5 років.

На підставі вказаного рішення 14 лютого 2018 року між Дрогобицькою міською радою Львівської області та КП «ЖЕО» укладено договір оренди вказаної земельної ділянки. Право оренди цього ж дня зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

06 березня 2018 року Дрогобицькою міською радою прийнято рішення №1121 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок по зміні її цільового призначення».

Пунктом 1 вказаного рішення надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 4061 кв. м на АДРЕСА_1 , яка перебуває у користуванні на праві оренди у КП «ЖЕО», із будівництва та обслуговування будівель закладів комунального обслуговування на будівництво та обслуговування багатоквартирного житлового будинку.

Пунктами 1-4 рішення Дрогобицької міської ради №1144 від 29 березня 2018 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,4061 га (4061 кв.м.), кадастровий номер :01:002:0291 за вищевказаною адресою зі зміною її цільового призначення для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку та змінено її цільове призначення із «для будівництва та обслуговування будівель закладів комунального обслуговування» на «для будівництва та обслуговуванні багатоквартирного житлового будинку». Рішенням надано дозвіл КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради на передачу в суборенду вказаної земельної ділянки для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку у відповідності до чинного законодавства.

Рішенням №1156 від 12 квітня 2018 року КП «ЖЕО» надано дозвіл на передачу згаданої земельної ділянки ОСОБА_1 в суборенду для будівництва обслуговування багатоквартирного житлового будинку строком на 4 роки 6 місяців.

На підставі вказаного рішення 13 квітня 2018 року між КП «ЖЕО» та ОСОБА_1 укладено договір суборенди земельної ділянки площею 0,4061 га на АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку.

Судом також встановлено, що на спірній земельній ділянці, було розташовано нежитлове приміщення - корпус №2 Палацу дитячої та юнацької творчості, яке згідно рішення Дрогобицької міської ради №540 від 06 березня 2012 року перебувало на балансі КП «ЖЕО».

08 лютого 2018 року комісією з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій проведено обстеження колишнього дитячого садка на АДРЕСА_1 , у ході якого встановлено, що будівля зруйнована орієнтовно на 70%, а саме: фундаменти знаходяться у напівзруйнованому стані, відсутні вікна, двері, стеля та частина стін обвалилась, по існуючих стінах спостерігаються видимі тріщини до 15-20 сантиметрів. За результатами проведеного обстеження, зобов`язано балансоутримувача КП «ЖЕО» терміново провести демонтаж вказаної споруди.

22 лютого 2018 року рішенням Дрогобицької міської ради №1099 від 22 лютого 2018 року надано дозвіл КП «ЖЕО» на знесення будівель, які належать до комунальної власності територіальної громади міста Дрогобича і перебувають на балансі КП «ЖЕО», в тому числі нежитлової будівлі на АДРЕСА_1 , балансовою вартістю - 154 511 грн. Пунктом 3 вказаного рішення вирішено виключити з переліку об`єктів нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Дрогобич, об`єкти які зазначені у п.1 цього рішення.

01 березня 2018 року затверджено акт про списання з балансу нежитлової будівлі на АДРЕСА_1 .

За результатами проведеної перевірки ГУ Держгеокадастру у Львівській області встановлено, що рішення органу місцевого самоврядування про відведення земельної ділянки за вищевказаною адресою прийнято з порушенням вимог земельного законодавства, що підтверджується актом №56-ДК/18/АП/09/01/-20 від 03 лютого 2020 року (порушення вимог ст.92,132 ЗК України при прийнятті Дрогобицькою міською радою рішень №1041 від 28 грудня 2017 року, п.п.7.1 п.7 №1072 від 06 лютого 2018 року, №1121 від 06 березня 2018 року, №1144 від 29 березня 2018 року, №1156 від 12 квітня 2018 року).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Статтею 83 ЗК України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державні власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Частиною 2 ст. 93 ЗК України передбачено, що земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, також іноземним державам.

Відповідно до ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною 1 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішень відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до частини другої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19.

Предметом спору в цій справі є:

- визнання недійсним рішення Дрогобицької міської ради Львівської області №1041 від 28 грудня 2017 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під об`єктом нерухомого майна»;

- визнання недійсним пункту 7 рішення Дрогобицької міської ради Львівської області №1072 від 06 лютого 2018 року «Про затвердження матеріалів проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документаціях з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості земельних ділянок»;

- визнання недійсним договору оренди від 14 лютого 2018 року земельної ділянка площею 4061 кв.м. на АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:002:0291), укладений між Дрогобицькою міською радою та КП «Житлово-експлуатаційне об`єднання» Дрогобицької міської ради;

- визнання недійсним рішення Дрогобицької міської ради Львівської області №1121 від 06 березня 2018 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по зміні її цільового призначення».

- визнання недійсними пунктів 1,2,3,4 рішення Дрогобицької міської ради Львівської області №1144 від 29 березня 2018 року «Про затвердження проекту землеустрою, припинення права постійного користування та надання в оренду з правом суборенди».

- визнання недійсним рішення Дрогобицької міської ради Львівської області ради №1156 від 12 квітня 2018 року «Про надання дозволу КП «ЖЕО» на передачу земельної ділянки в суборенду».

- визнати недійсним договору суборенди від 13 квітня 2018 року земельної ділянки площею 4061 кв.м. на АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:002:0291), укладений між КП «Житлово-експлуатаційне об`єднання» Дрогобицької міської ради та ОСОБА_1 ;

- застосування наслідків недійсності правочину - повернення земельної ділянку площею 4061 кв.м. на АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:002:0291) у володіння та розпорядження територіальної громади м.Дрогобича в особі Дрогобицької міської ради Львівської області.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, оскільки задоволення вимоги про визнання рішень Дрогобицької міської ради незаконними та їх скасування, визнання недійсними договорів оренди та суборенди не може призвести до захисту або відновлення порушеного речового права позивача (у разі його наявності), зокрема повернення у його володіння або користування спірної земельної ділянки, відшкодування шкоди.

Серед способів захисту речових прав Цивільний кодекс України виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (стаття 387), усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391), визнання права власності (стаття 392), відшкодування матеріальної і моральної шкоди (статті 1166, 1167, 1173).

Для витребування майна оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскарження всього ланцюга договорів та інших правочинів щодо спірного майна не є ефективним способом захисту прав; при цьому позивач у межах розгляду справи про витребування майна із чужого володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування, без заявлення вимоги про визнання його недійсним; таке рішення за умови його невідповідності закону не зумовлює правових наслідків, на які воно спрямоване.

Подібні за змістом висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 85, 86), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункти 38, 39), від 1 та 15 жовтня 2019 року у справах № 911/2034/16 (пункт 46) та № 911/3749/17 (пункти 6.25, 6.26), від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19).

Обгрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що у даній справі, задоволення позовних вимог Дрогобицької окружної прокуратури про визнання незаконними та скасування спірних рішень Дрогобицької міської ради про передачу в оренду, а в подальшому в суборенду земельної ділянки відповідачу ОСОБА_1 , яке вже було реалізоване і вичерпало свою дію, не призведе до поновлення прав позивача, відновлення володіння, користування або розпорядження ним зазначеним майном, а отже, такі вимоги не є ефективним способом захисту права позивача, яке потребуватиме додаткових засобів захисту.

Виходячи з обставин цієї справи належним способом захисту позивача буде звернення до суду з вимогами про витребування майна із чужого незаконного володіння, якщо позивач був позбавлений права володіння земельною ділянкою, або усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, якщо позивачу чиняться перешкоди в реалізації цих прав. Такі обставини, на даний час, також відсутні.

Рішенням Дрогобицької міської ради № 806 від 25 листопада 2021 року «Про припинення права користування земельними ділянками» припинено право користування земельними ділянками: КП «Управитель «ЖЕО» площею 4061 кв.м. на АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:002:0291 для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку (договір оренди землі від 14.02.2018); ОСОБА_1 площею 4061 кв.м. на АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:002:0291 для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку ( договір суборенди від 13.04.2018).

Отже, судом встановлено, що спірна земельна ділянка повернута у володіння та розпорядження територіальної громади м.Дрогобича в особі Дрогобицької міської ради Львівської області.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові, що узгоджується з правовою позицією Великої палати Верховного суду від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, а тому суд дійшов правильного висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також, відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема у справі «Гарсіа Руіз проти Іспанії (Garcia Ruiz v. Spain) від 21.01.1999 року (заява 30544/96), п. 26: «…при відхиленні скарги апеляційний суд може в принципі просто схвалити обґрунтування рішення суду нижчого суду…».

Зважаючи на вказане колегія суддів вважає за можливе в цілому схвалити мотиви суду першої інстанції щодо розгляду усіх позовних вимог, викладені в оскаржуваному рішенні, вважаючи такі належними та відповідними до встановлених обставин, що мають значення та вимог закону, без додаткового дублювання.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 грудня 2021 року залишити без з мін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 22 липня 2022 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.