Справа № 148/1103/22
Провадження № 2-з/148/25/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року Тульчинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Дамчук О.О.,

при секретареві Носулько К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчин заяву представника позивача ОСОБА_1 , який діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову за матеріалами позовної заяви представника позивача Ткач Юрія Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 до ТОВ «Фінансової компанії "Управління активами"», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович та Тульчинський відділ ДВС у Вінницькій області Центрально-Західного МУЮ (м. Хмельницький) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В С Т А Н О В И В:

22 липня 2022 року представник позивача, адвокат Ткач Юрій Анатолійович, який діє в інтересах ОСОБА_2 , одночасно звернувся до Тульчинського районного суду Вінницької області зі позовною заявою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та заявою про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням № 69325504 на підставі виконавчого напису № НОК 767705 від 24.01.2020 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем до набрання рішенням суду законної сили по цивільній справі про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначає, що з метою дотримання забезпечення ефективного юридичного захисту, у зв`язку з оскарженням правомірності вчинення виконавчого напису № НОК 767705 від 24.01.2020 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., за яким начальником Тульчинського ВДВС Вінницької області Центрально-Західного МУЮ (м. Хмельницький) відкрито виконавче провадження № 69325504, заява підлягає задоволенню.

Суддя, дослідивши матеріали справи, перевіривши додержання позивачем вимог статті 151 ЦПК України, вважає, що заяву слід повернути представнику позивача, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 1 ст.151ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

…

п.5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

п.6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; …

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Згідно з імперативними приписами ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Разом з тим, зазначена заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, та не містить ціни позову, про забезпечення якого просить заявник, як це передбачене п.п. 5, 6 ч.1 ст. 151 ЦПК України.

При цьому, суд звертає увагу заявника на тому, що питання необхідності застосування зустрічного забезпечення вирішується судом, а не заявником, і саме заявник зобов`язаний вказати, у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосуванні зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

У порушення вимог п.6 ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Окрім цього, заява про забезпечення позову підписано особою, яка не надала документів на право підпису заяви, оскільки представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки (частина перша статті 64 ЦПК України).

Частиною першою статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (частина четверта статті 62 ЦПК України).

У частині першій статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

У разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання (частина восьма статті 62 ЦПК України).

Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною першою статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Виходячи зі змісту частин першої, третьої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору.

Частиною четвертою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що, по-перше, повноваження представника позивача, яким є адвокат, повинні бути підтверджені ордером, виданого на ведення справи в суді або довіреністю; по-друге, ордер на відміну від довіреності не вказує обсяг повноважень, наданих адвокату.

Слід також зазначити, що повноваження адвоката, зокрема, в даному випадку щодо підписання заяви про забезпечення позову, повинні підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно об`єму наданих йому повноважень, шляхом окремого визначення такої дії у договорі.

Судом встановлено, що представником позивача підписано заяву, однак до матеріалів заяви не додано документів підтверджуючих право підпису заяви від імені заявника, відсутній договір, або інший документ підтверджуючий повноваження адвоката, у матеріалах справи знаходиться тільки ордер на надання правничої допомоги з зазначенням «повноваження адвоката не обмежуються» не конкретизовано, які саме повноваження не обмежуються. (а.с. 14).

Таким чином письмові заяви, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником, в разі виконання вимог ч.8 ст. 62 ЦПК України (частини другої статті 183 ЦПК України).

Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду (частина четверта статті 183 ЦПК України).

Аналіз вказаних норм свідчить, що:

у разі подання заяви про забезпечення позову представником, вона має бути підписана представником, який має повноваження на момент подання;

у випадку підписання заяви про забезпечення позову представником, який не має повноважень на момент подання заяви, вона має повертатися без розгляду, а не розглядатися по суті.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, що є імперативною нормою ЦПК Україні, не містить ціни позову, про забезпечення якого просить заявник, не підтвердженні повноваження адвоката у частині підписання заяви від імені заявника, тому з урахуванням положень ч. 10 ст.153 ЦПК України, суд вважає за необхідне заяву про забезпечення позову повернути заявнику.

Разом з тим, суд роз`яснює заявнику, що повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє права повторно подати заяву про забезпечення позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст.149, 151, 153, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника позивача Ткач Юрія Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову, подану одночасно з позовною заявою - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє повторно подати заяву про забезпечення позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання.

Суддя О.О. Дамчук