Справа № 296/3359/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2022 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П. ,

при секретарі судового засідання Рабчинська А.О.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2019 р. ОСОБА_3 звернувся з позовом до суду та просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 25.05.1985 зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою. Сторони останніх п`ять років не підтримують шлюбних стосунків. Фактично спільно лише проживають у багатокімнатній квартирі, не ведуть спільного господарства, не знаходять спільну мову щодо сімейного життя. Позивач стверджує, що примирення є неможливим.

Заочним рішенням від 21.08.2019 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу задоволено, шлюб зареєстрований 25.05.1985 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1178 розірвано.

Ухвалою суду від 07.04.2021 скасовано заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 21.08.2019р. по справі №296/3359/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

В заяві про перегляд заочного рішення відповідач вказала про невідповідність обставин на які посилається позивач, а саме, що сторони вже 5 років не підтримують шлюбних відносин, оскільки тільки в грудні 2020р. заявником було запропоновано позивачу звернутись до органів РАЦС для написання заяви про розлучення. Однак, позивач повідомив заявнику, що шлюб між сторонами вже розірвано. На думку відповідача, ОСОБА_3 свідомо приховував від неї наявність у провадженні суду вказаної вище судової справи, маючи на меті після набрання рішенням законної сили придбати квартиру за спільні кошти подружжя.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, акцентувавши увагу на тому, що з жовтня 2019 по вересень 2020 ОСОБА_3 проживав окремо від ОСОБА_4 .

Представник відповідача, не заперечив щодо задоволення позову, вказав на те, що до грудня 2021р. сторони проживали разом та мали шлюбні відносини.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що 25.05.1985 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровано шлюб, актовий запис №1178. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_6 (а.с. 19).

З пояснень сторін вбачається, що спільне життя сторін не склалось через різні погляди на шлюб та сім`ю, шлюбні стосунки припинено, примирення сторони не бажають.

Розбіжності в сторін виникли щодо встановлення часу припинення шлюбних відносин. Так, позивач стверджує, що фактично сім`я припинила своє існування ще в 2015 році. Представник відповідача категорично заперечує дані обставини, наполягає, що шлюбні стосунки між сторонами тривали до грудня 2020. Разом з тим, сторони єдині в тому, що примирення та збереження шлюбу є неможливим.

Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Приписами ч.3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Приписами статті 112 СК України визначено підстави для розірвання шлюбу та вказано, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, за матеріалами справи та з пояснень сторін суд встановив, що на момент розгляду справи судом шлюбні стосунки між сторонами припинено, примирення сторони не бажають, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї буде суперечити інтересам обох сторін, у зв`язку з чим укладений шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід розірвати.

Питання щодо встановлення фактичного часу припинення шлюбних стосунків між сторонами, відповідно до ст.112 СК України, не стосується предмету даного спору, а тому не може бути вирішено в межах розгляду даної справи.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.110-112 СК України, ст.3, 4, 5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 141, 259,263-265,268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, укладений між громадянами України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та зареєстрований 25.05.1985 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1178 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя В. П. Маслак