Справа № 504/1053/22
Номер провадження 2/504/1331/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2022смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Жовтан П.В.,

за участю секретаря судових засідань Сокурцової Т.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Шепель В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в смт.Доброслав Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

12.05.2022р. ОСОБА_1 звернулася до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що 08.06.2012р. між нею, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу вона взяла прізвище чоловіка « ОСОБА_4 ». У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5 . Дитина постійно проживає разом із матір`ю. Причиною звернення до суду послужило те, що сімейне життя з відповідачем не склалося з його вини. Через різні погляди на життя, шлюбні стосунки, ведення домашнього господарства, відношення до подружніх обов`язків, поміж ними постійно виникали сварки, були скандали. Починаючи з 2016р. їх подружні стосунки значно погіршилися. Відповідач почав застосовувати до неї фізичне насилля, бити її, висловлюватися на її адресу нецензурною лайкою, принижував її, навіть у присутності дитини. Під час скандалів все вдома потрощив. З часом все це призвело до того, що вони втратили почуття поваги і любові, а також кохання один до одного і остаточно припинили шлюбні стосунки в листопаді 2021р. та стали проживати окремо, оскільки їй вдалося втекти до батьківського будинку. Їх шлюб існує формально, шкодить її інтересам. Спільне господарство не ведеться, майнового спору немає. Поміж ними досягнуто домовленості і відсутній спір, що дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір`ю. При таких обставинах примирення неможливе, у позасудовому порядку вирішити питання про розірвання шлюбу неможливо оскільки вони мають неповнолітню дитину.

Ухвалою від 24.05.2022р. відкрито спрощене позовне провадження у справі.

28.06.2022р. від представника відповідача-адвоката Шепель В.С. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній вказав, що обставини, на які вказує позивач про те, що нібито відповідач ОСОБА_2 з 2016р. почав застосовувати фізичне насилля, бити її, висловлюватися нецензурною лайкою, принижувати та все в домі потрощив, ніколи не існували та не підтверджені жодними доказами, у зв`язку із чим просив суд у позові з тих підстав, які в ньому зазначені, відмовити.

Крім того, 15.07.2022р. представник відповідача-адвоката Шепель В.С. надав до суду заперечення, в якому вказав, що між позивачем та відповідачем ніколи не існувало домовленості про те, щоб дитина після розірвання шлюбу проживала з позивачем. Навпаки відповідач бажає, щоб дитина залишилася проживати з ним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зазначивши, що відповідач поводиться неадекватно. Більше 5 місяців вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 в присутності свого представника-адвоката Шепель В.С. пояснив, що він згоден на розірвання шлюбу, але не з тих підстав, які зазначено у позові.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 08.06.2012р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис №03 (свідоцтво про шлюб сеії НОМЕР_1 )

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

У теперішній час примирення неможливе. Між подружжям майнового спору немає.

Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч.5 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно ч.3 ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення для справи.

Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.

Разом із тим, суд звертає увагу, що згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

З огляду на викладене, за відсутності відповідних доказів, суд не приймає до уваги та надає критичну оцінку твердженням позивача, викладеним у позовній заяві з приводу того, що відповідач ОСОБА_2 з 2016р. почав застосовувати фізичне насилля, бити її, висловлюватися нецензурною лайкою, принижувати та все в домі потрощив.

Стосовно тверджень відповідача про те, що він бажає, щоб дитина залишилася проживати з ним, суд вказує на те, що згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позовні вимоги стосовно визначення місця проживання дитини сторонами в межах даного позову не заявлялися, а отже керуючись ч.2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Підсумовуючи викладене, після всебічного, повного дослідження та оцінки наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами, оскільки між подружжям склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливе, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них.

Пунктом 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю;

Відповідач ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи, що підтверджено копією посвідчення серії НОМЕР_3 від 21.10.2021р., тому звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного, кошти, сплачені позивачем за судовий збір, підлягають поверненню за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.1, 2, 5, 11, 12, 13, 76-81, 141, 247, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 08.06.2012р. виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис №03.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище - « ОСОБА_4 ».

Судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. компенсувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України, копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Доброславського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 19.07.2022р.

Суддя Жовтан П. В.