Ухвала

Іменем України

20 липня 2022 року Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Аліменко Ю.О.,

отримавши та вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Микитюка М.О., -

ВСТАНОВИВ:

19 липня 2022 року до Калинівського районного суду Вінницької області через систему «Електронний суд» надійшла скарга ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Микитюка М.О.

Дана скарга, відповідно відомостей з АСДС, зареєстрована в кабінеті електронного суду о 09:36 год. 19.07.2022 року. У скарзі викладено наступну позицію: рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 16.02.2021 у цивільній справі № 127/22751/20 з ОСОБА_2 (надалі Боржник) на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/15 частини всіх видів заробітку (доходів) починаючи з 15 жовтня 2020 і до досягнення дитиною повноліття. За вказаним рішенням Калинівським районним судом Вінницької області видано виконавчий лист від 27.07.2021 за № 127/22751/20. Згаданий виконавчий лист прийнятий до виконання Першим відділом державної виконавчої служби у м. Вінниці ЦЗМУ Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та по ньому відкрито виконавче провадження № 67859746. 04 лютого 2022 року скаржниця ОСОБА_1 надіслала на електронну адресу Першого відділу ДВС у м. Вінниці ЦЗМУ Міністерства юстиції (м. Хмельницький) заяву щодо видачі довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів, підписану кваліфікованим цифровим підписом. Також 04 лютого 2022 року скаржниця надіслала на електронну адресу Першого відділу ДВС у м. Вінниці ЦЗМУ Міністерства юстиції (м. Хмельницький) заяву щодо надання інформації про розмір всіх видів доходів боржника та розмір фактичної сплати аліментів за кожен місяць стягнення.

04 липня 2022 року представник скаржниці Кірімової О.В., який діє на підставі довіреності, ОСОБА_4 , у зв`язку з неотриманням відповіді головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці ЦЗМУ Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Микитюка М.О. (надалі Державний виконавець) на її заяви від 04 лютого 2022р., звернувся до Державного виконавця з клопотанням про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження представнику стало відомо, що Державний виконавець 23 лютого 2022 року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 67859746. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення суду. Однак, відповіді на заяви скаржниці ОСОБА_1 від 04 лютого 2022 року не були надані. Стягувач не погоджується із рішенням та діями державного виконавця щодо неповідомлення її про розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, не обчислення розміру заборгованості та винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Статтею 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. (ст. 122, 123 ЦПК України).

Статтями 126, 127 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини йог опропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 361/1335/20 (провадження № 61-15507св20) зазначено, що «судам необхідно враховувати, що в тому разі, коли законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду, їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за загальними правилами. Скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено залишається без розгляду.

Частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

В той же час згідно п.а ч.1 ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 920/149/18 (провадження № 12-297гс18) зроблено висновок про те, що стаття 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» є загальною нормою по відношенню до статей 339-341 ГПК України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС».

Отже з матеріалів скарги ОСОБА_1 вбачається, що про оскаржуване рішення державного виконавця скаржниці та її представнику за довіреністю стало відомо 04 липня 2022 року, а відповідну скаргу спрямовано до суду через систему «Електронний суд» лише 19 липня 2022 року.

Системний аналіз вказаних процесуальних норм разом із положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод. В даному випадку перебіг десятиденного строку для оскарженні дій та рішення державного виконавця розпочався з 05 липня 2022 року.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року в справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) вказано, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

З огляду на викладене, скарга ОСОБА_1 на бездіяльність та рішення державного виконавця Микитюка М.О. подана за межами встановленого п. 1 ч. 1 ст. 449 ЦПК України десятиденного строку з дня, коли особа дізналася про порушення її права, питання про поновлення пропущеного строку скаржник (боржник) не ставить.

Таким чином, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Микитюка М.О. подана із пропуском встановленого ст. 449 ЦПК України строку, питання про поновлення пропущеного строку із обґрунтуванням поважності причин його пропуску скаржник не ставить, а тому у відповідності до ч. 2 ст. 126 ЦПК України скаргу слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 120, 122, 123, 126, 127, 447, 449, 258, 260, 353, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Микитюка М.О. - залишити без розгляду.

Роз`яснити, заявнику, що після усунення умов, що були підставою для залишення скарги без розгляду, вона має право звернутися до суду повторно.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: