Справа № 932/7477/21
Провадження № 2/932/200/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08 липня 2022 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Сусла А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «2Х2 Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 15 вересня 2021 року надійшов вищезазначений позов, в якому позивач просить суд усунути перешкоди у здійсненні права власності, шляхом визнання громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування нерухомим майном, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та зняття їх із реєстраційного обліку.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2022 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Стислий виклад позиції позивача зазначеної у позові.

Так, позивачем зазначено, що 03 серпня 2021 року ним набуто право власності на квартиру АДРЕСА_2 . Під час реалізації своїх законних прав щодо володіння та розпорядження квартирою стало відомо, що за сказаною адресою зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які втратили право власності на таку. З урахуванням викладеного, позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Відповідача у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Касьяненко Д.Л. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із введенням в країні воєнного стану. Разом з тим, причини не можливості з`явитися до суду у судове засідання не зазначені.

Фактичні обставини встановлені судом.

03 серпня 2021 року ТОВ «2Х2 Фінанс» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» уклали договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно договору купівлі-продажу квартира перебувала в Іпотеці на підстав договору іпотеки №PCL-302/287/2007 укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 . Згідно пункту 1.2 Договору право власності ОСОБА_1 на зазначену квартиру було зареєстровано КМБТІ 17.09.2007 року за № 13353518.

Згідно довідки Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Управління у сфері державної реєстрації відділу обліку проживання фізичних осіб про склад осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні від 05.07.2021 за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані 2 особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Норми права, що застосував суд.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна).

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України).

Статтею 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 380 ЦК України). Відповідно до ст. 383 ЦК України квартира використовується власником для власного проживання та проживання членів його сім`ї.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Згідно із п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391,396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Визнання втративши право користування жилим приміщенням є фактично позбавленням особи права на житло, тобто виселення її без надання іншого жилого приміщення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі № 753/11246/17 (провадження № 61-11292св20).

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Верховний суд у постанові від 19 травня 2021 року справа №761/27264/19 зазначив про необхідність надання відомостей про отримання відповідачами вимоги банку про добровільне звільнення квартири.

Висновок суду.

Сам факт переходу права власності на спірну квартиру до ТОВ «2х2 ФІНАНС», не може бути безумовною підставою для визнання її колишніх власників, такими, що втратили право користування ним чи виселення з такого майна, оскільки таке є втручанням у право на житло в розумінні положень ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Матеріали справи не містять даних, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали письмові повідомлення про позасудове врегулювання питання щодо усунення перешкод у користуванні квартирою.

Отже, у справі, що розглядається, порушуються інтереси відповідачів, що вселені у спірне майно на відповідній правовій підставі, які набули охоронюване законом право на мирне користування майном у законний спосіб.

Відтак, суд вирішує спір з урахуванням балансу інтересів обох сторін, тому зважаючи на принцип змагальності та відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 41, 129 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 29, 316, 317, 319, 321, 379, 380, 383, 391 ЦК України, п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «2Х2 Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житлом відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: В.І.Цитульський