Справа № 128/2625/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

12 липня 2022 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - судді Саєнко О.Б., при секретарі Фольварковій Н.О.,

за участі: представника позивача адвоката Виноградського А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський Олег Володимирович, -

ВСТАНОВИВ:

16.09.2021 адвокат Виноградський А.П., в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з вищевказаною позовною заявою, яку обґрунтував тим, що 12.11.2013 між позивачем та ПАТ «ДЕЛЬТАБАНК» було укладено договір № 004-01545-121113 за яким банк відкриває позивачу поточний рахунок, оформляє електронний платіжний засіб, встановлює кредитний ліміт на відкритий рахунок. Підписаною позивачем та представником ПАТ «ДЕЛЬТАБАНК» заявою № 004-01545-121113 від 12.11.3013 р., яку банк сприймає як кредитний договір, не встановлено розмір щомісячного платежу, відсотків за користування кредитними коштами, строк повернення кредитних коштів, дії договору, відповідальність позичальника за неповернення або невчасне повернення кредитних коштів тощо. Нотаріально зазначений договір посвідчено не було.

Вказує, що 26.01.2018 ПАТ «ДЕЛЬТАБАНК» право вимоги за договором № 004-01545-121113 від 12.11.2013 р. відступило ТОВ «РОСВЕНІНВЕСТ УКНАЇНА», а 28.12.2020 ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. з заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за договором № 004-01545-121113 від 12.11.2013.

Зазначає, що 28.12.2020 p. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. вчинила виконавчий напис № 2525 про стягнення з позивача на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором № 004-01545-121113 від 12.11.2013 за період з 27.01.2018 р. по 06.11.2020 р. у розмірі 36 938,10 грн., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 19 238,10 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом -17 200,00 грн., плата за вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом - 500,00 грн.

Вказує, що 18.01.2021 р. ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» звернулося із заявою про примусове виконання рішення за вих. № 18.01/21-115 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського О.В., а 04.02.2021 р. постановою приватного виконавця Табінського О.В. було відкрито виконавче провадження ВП № 64331227 про стягнення з позивача на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості в сумі 36 938,10 грн., основної винагороди приватного виконавця у розмірі 3 693,81 грн.

Зазначає, що позивач вважає, що вищезазначений виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України та не випливає з безспірної вимоги.

Вказує, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених між позивачем та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» у простій письмовій формі, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду.

Також вказує, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 28.12.2020 року - в період часу, копи законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, а отже, враховуючи, що на момент вчинення виконавчого напису за реєстровим № 2525 від 28.12.2021 року приватний нотаріус керувався нечинними положеннями Закону та посилався на нечинний п. 2 Переліку, позивач вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Зазначає, що жодних досудових вимог, претензій, інших документів щодо сплати позивачем заборгованості за кредитним договором позивачем не отримувалося. Про наявність спірної заборгованості, вимог по сплаті кредитної заборгованості, відступлення права вимоги, виконавчого напису нотаріуса та виконавчого провадження позивач дізнався лише у липні 2021 року.

Крім того, вказує, що наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 1088/6 від 02.07.2021 «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г.» на підстави наказу Міністерства юстиції від 30.06.2021 р. № 2344/5 «Про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я ОСОБА_2 », припинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. з 02.07.2021.

Також зазначає, що приватний нотаріус під час вчинення виконавчого напису не врахував той факт, що ОСОБА_1 жодна досудова вимога не отримувалася, а вимога ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» не є безспірною, оскільки позивач вважає суму заборгованості завищеною, нараховані відсотки за користування кредитом незаконними, також він неодноразово особисто звертався до відповідача щодо реструктуризації заборгованості, зокрема через тривале лікування позивача, пов`язаний з COVID-19 карантин. Проте, жодних відповідей, листів, повідомлень тощо на адресу позивача не направлялося.

Вказує, що неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Зазначає, що позивач вважає, що відповідачем також порушена встановлена статтею 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» процедура, за якою обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження у позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлене зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання.

Вказує, що позивач вважає, що виконавчий напис виданий 28.12.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., зареєстрований в реєстрі за № 2525, вчинено з порушенням чинного законодавства України, оскільки вимога ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» не є безспірною, а ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про наявність такої вимоги з боку ТОВ «РОСВЕН ШВЕСТ УКРАЇНА» і, відтак, був позбавлений можливості заперечити щодо задоволення вимоги в сумі, передбаченій в оскаржуваному виконавчому написі.

Тому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, виданий 28.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., зареєстрований в реєстрі за №2525, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором №004-01545-121113 від 12.11.2013 за період з 27.01.2018 по 06.11.2020 у розмірі 36 938,10 грн.

12.07.2022 у судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак з`явився його представник адвокат Виноградський А.П., який не заперечував проти заочного розгляду справи та за відсутності позивача; позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовільнити.

Представник відповідач ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» в судове засідання повторно не з`явився по невідомим суду причинам; про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлявся судом завчасно та належним чином. Заяв про розгляд справи у його відсутність або про відкладення розгляду справи, а також відзив у встановлений судом строк суду не подав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.В. також в судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам; будь-яких заяв чи клопотань до суду не подав.

Згідно з п. п.1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи думку представника позивача по справі, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез`явившихся осіб та постановити заочне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі.

Вивчивши позовну заяву, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом установлено, що 12.11.2013 між позивачем та ПАТ «ДЕЛЬТАБАНК» було підписано заяву № 004-01545-121113 за умов якої банк відкриває позивачу поточний рахунок, оформляє електронний платіжний засіб, встановлює кредитний ліміт на відкритий рахунок у розмірі 20000,00 грн. (а.с.8).

З виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за №2525 від 28.12.2020 убачається, що право вимоги ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором № 004-01545-121113 від 12.11.2013 перейшло до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на підставі Договору №142/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 26.01.2018 (а.с.9).

18.01.2021 відповідач ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» звернулося із заявою за вих. № 18.01/21-115 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського О.В., про примусове виконання рішення, на підставі виконавчого документу, а саме: виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. за №2525 від 28.12.2020 про стягнення із боржника, яким є ОСОБА_1 коштів у розмірі 36938,10 грн. та звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 без застосування заходів примусового звернення стягнення на його майно та без перевірки його майнового стану за місцем проживання (перебування) (а.с.10).

04.02.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. було відкрито виконавче провадження ВП №64331227 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості в сумі 36 938,10 грн., відповідно до кредитного договору від 12.11.2013 укладеного ПАТ «Дельта Банк» та основної винагороди приватного виконавця у розмірі 3 693,81 грн. (а.с.12).

Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

Згідно пункту 1 Переліку, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік доповнений пунктом 2, який передбачає отримання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 в частині положень, які доповнювали пункт 2 Порядку.

Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року за наслідками розгляду цивільної справи № 756/7916/15-ц.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Із матеріалів справи судом установлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, його вчинено 28.12.2020, тобто вже після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, а кредитний договір, на підставі якого вчинено виконавчий напис, не був посвідчений нотаріусом, тобто у момент вчинення виконавчого напису були відсутні правові підстави для його вчинення.

Також, як зазначено представником позивача ОСОБА_1 не отримував жодних вимог, претензій, інших документів щодо сплати заборгованості, при цьому про наявність спірної заборгованості, відступлення права вимоги, виконавчого напису нотаріуса та виконавчого провадження дізнався лише у липні 2021 року.

Крім цього, відповідач, який належним чином повідомлений про наявність даного судового спору, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи, відзив на позовну заяву ОСОБА_1 суду не надав, як і не надав будь-яких доказів в спростування позовних вимог позивача, тому суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів безспірності заборгованості, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Тому, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позов задоволенню.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Оскільки позов ОСОБА_1 підлягає повному задоволенню, а останній при зверненні до суду з даним позовом, звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» оскільки відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 05.08.2016 є учасником бойових дій, тому відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908,00 грн. та 454,00 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову, що в загальному розмірі становить 1 362,00 грн.

Керуючись ст.ст.141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, Суд-

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, виданий 28.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною, зареєстрований в реєстрі за №2525, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором №004-01545-121113 від 12.11.2013 за період з 27.01.2018 по 06.11.2020 у розмірі 36 938,10 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», , в дохід держави судовий збір за подання позивачем позовної заяви у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень та 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. за подання заяви про забезпечення позову, що в загальному розмірі становить 1362,00 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача подану протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 20.07.2022.

Суддя Олена САЄНКО