Справа №601/705/21
Провадження № 2/601/18/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2022 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області у складі:

головуючої Мочальської В.М.,

за участю секретаря Домінської І.В.,

представника позивачки адвоката Булави О.П.,

представника відповідача адвоката Сідорова В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, стягнення вартості майна та витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень, просила визнати спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 автомобіль марки «VOLKSWAGEN CADDY», 2006 року випуску, об`єм двигуна 1968 см куб та транспортний засіб «Мото ММВЗ «МИНСК 3112», 1991 року випуску, об`єм двигуна 125 см куб; стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 1/2 частини вартості автомобіля марки «VOLKSWAGEN CADDY», 2006 року випуску, об`єм двигуна 1968 см куб та 1/2 частини вартості транспортного засобу «Мото ММВЗ «МИНСК 3112», 1991 року випуску, об`єм двигуна 125 см куб у розмірі 64 672,35 грн.; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 шістдесят бджолосімей, що належать позивачу згідно ветеринарно-санітарного паспорту пасіки №11 від 26.06.2017 року.

В обґрунтування позову зазначала, що з 23 липня 2006 року по 06 жовтня 2020 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . За час подружнього життя вони придбали наступні транспортні засоби:

- автомобіль марки «VOLKSWAGEN CADDY», 2006 року випуску, об`єм двигуна 1968 см куб, який зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі довідки-рахунку від 12.11.2014 року;

- Мото ММВЗ «МИНСК 3112», 1991 року випуску, зареєстрований за ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу від 01.08.2020 року.

08 жовтня 2020 року ОСОБА_2 без її згоди продав спірний автомобіль. Після розлучення сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема виплати їй компенсації із продажу даного автомобіля. Згідно до експертної оцінки, на час розгляду справи вартість автомобіля марки «VOLKSWAGEN CADDY», 2006 року випуску, об`єм двигуна 1968 см куб становить 120820,00 грн, вартість Мото ММВЗ «МИНСК 3112», 1991 року випуску становить 8524,69 грн.

Крім цього, вона є власницею пасіки, що розміщена по АДРЕСА_1 за місцем проживання відповідача. З часу розірвання шлюбу відповідач не дає можливості користуватися належним їй майном, а тому просила суд витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 шістдесят бджолосімей, що належать їй згідно ветеринарно-санітарного паспорту пасіки №11 від 26.06.2017 року.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 квітня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 09 червня 2021 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 13.07.2021 року у справі призначена судова автотоварознавча експертиза, провадження у справі зупинено.

13 грудня 2021 року ухвалою суду провадження у справі поновлено.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 21 січня 2022 року направлено повторно ухвалу суду від 13 липня 2021 року про призначення судової автотоварознавчої експертизи, провадження у справі зупинено.

11 квітня 2022 року ухвалою суду провадження у справі поновлено.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 16 червня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивачки ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримав, з підстав, наведених у ньому.

Правом на надання відзиву відповідач не скористався.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 позов визнав частково, а саме в частині поділу спільного сумісного майна подружжя шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації у розмірі 1/2 частини вартості автомобіля марки «VOLKSWAGEN CADDY» та 1/2 частини вартості транспортного засобу «Мото ММВЗ «МИНСК 3112» у розмірі 64 672 (шістдесят чотири тисячі шістсот сімдесят дві) гривні 35 копійок. В іншій частині позов вважає безпідставним. Процесуальні витрати вважає неспівмірними з ціною позову.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини справи.

Встановлено, що з 23 липня 2006 року по 06 жовтня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2020 року та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 21 січня 2021 року (а.с. 11-13).

Відповідно до листів Територіального сервісного центру МВС №6143 від 10.11.2020 року та від 15.12.2020 року, згідно до інформації, яка наявна у ЄДР МВС, за ОСОБА_2 у період з 01.07.2006 року по 01.10.2020 року були зареєстровані:

- транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN CADDY», 2006 року випуску, об`єм двигуна 1968 см куб, зареєстрований за ОСОБА_2 12.11.2014 року згідно довідки-рахунку НОМЕР_1 від 10.11.2014 року у ВРЕР м. Хмельницький, 08.10.2020 року згідно договору купівлі-продажу перереєстрований на іншу особу;

- Мото КМЗ ДНЕПР 1036, 1978 року випуску, об`єм двигуна 650 см куб, зареєстрований за ОСОБА_2 22.05.2004 року;

- Мото ММВЗ «МИНСК 3112», 1991 року випуску, об`єм двигуна 125 см куб, зареєстрований за ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу від 01.08.2020 року (а.с.14-15).

Висновком експерта Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 29.03.2022 року №101/22-22 визначено дійсну ринкову вартість спірних транспортних засобів на час розгляду справи, зокрема, вартість автомобіля марки «VOLKSWAGEN CADDY», 2006 року випуску, об`єм двигуна 1968 см куб, становить 120820,00 грн., вартість Мото ММВЗ «МИНСК 3112», 1991 року випуску становить 8524,69 грн.

Частиною 1 ст.316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За положеннями ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У ст.60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і ст.368 ЦК України.

Згідно ст. 69 СК України, кожен з подружжя має право на поділ майна, яке є об`єктом спільної сумісної власності.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України).

За положеннями статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, й майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Представник відповідача визнав позовні вимоги в частині стягнення компенсації за транспортні засоби, оскільки дані транспортні засоби дійсно були придбані під час шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя.

Частиною 1 ст.70 СК встановлено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена в постанові ВСУ від 24.05.2017 року у справі №6-843цс17 та постановах ВС від 6.02.2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5.04.2018 року у справі №404/1515/16-ц.

Доказів на спростування режиму спільної власності подружжя на спірні транспортні засоби, придбані за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, відповідачем не надано.

За положеннями частини першої статті 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

У зв`язку з викладеним відсутні і підстави для визнання права спільної сумісної власності на автомобіль та мотоцикл.

Приписами ст.65 СК України зазначено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Крім того дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Оскільки спірний автомобіль відчужено ОСОБА_2 відразу після розірвання шлюбу, без згоди позивачки, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки 1/2 частина вартості автомобіля.

Також, враховуючи те, що транспортний засіб Мото ММВЗ «МИНСК 3112», 1991 року випуску, є неподільною річчю та перебуває у володінні та користуванні відповідача, то з відповідача також підлягає стягненню на користь позивачки вартість 1/2 частини вказаного транспортного засобу.

При цьому, визначаючи суму компенсації за спірні транспортні засоби, суд приймає до уваги висновок експерта Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 29.03.2022 року №101/22-22, відповідно до якого вартість автомобіля марки «VOLKSWAGEN CADDY», 2006 року випуску, об`єм двигуна 1968 см куб, становить 120820,00 грн., вартість Мото ММВЗ «МИНСК 3112», 1991 року випуску становить 8524,69 грн.

Таким чином, з врахуванням встановленого ч. 1 ст.70 СК України принципу рівності часток подружжя при поділі спільного майна, суд вважає, що позивач має право на компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля марки «VOLKSWAGEN CADDY», 2006 року випуску, об`єм двигуна 1968 см куб та 1/2 частини вартості транспортного засобу «Мото ММВЗ «МИНСК 3112», 1991 року випуску, об`єм двигуна 125 см куб у розмірі 64 672,35 грн.

Щодо витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 шістдесяти бджолосімей, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що рішенням Кременецького районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області від 07.10.2020 року №742, розглянувши заяву фізичної особи ОСОБА_5 , прийнято рішення здійснити державну реєстрацію потужності, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та присвоїти потужності особистий реєстраційний номер НОМЕР_2 . Видом діяльності, що планується здійснювати із використанням вказаної потужності вважати діяльність: інший вид діяльності: первинне виробництво (пасіка).

Згідно до ветеринарно-санітарного паспорту пасіки №11, виданого 26.06.2017 року, ОСОБА_5 є власницею 80 бджолосімей на власній садибі в АДРЕСА_1 . Останнє обстеження пасіки 25.05.2020 року.

Відповідно до акту №6 обстеження пасік, які розташовані на території міста Кременець Тернопільської області, складеного 29.09.2020 року, тимчасова комісія обстежила пасіку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 , та встановила фактичну наявність бджолосімей у кількості 60.

30.09.2020 року Кременецька міська рада видала довідку №237/02-27 про кількість наявних бджолосімей на останню звітну дату на момент подання документів фізичними особами або суб`єктами господарювання, згідно до якої у ОСОБА_5 пасіка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та станом на 29.09.2020 року складається з 60 наявних бджолосімей.

Статтею 41 Конституції України встановлено право громадянина володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він реалізує на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Частина перша статті 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або оспорювання. Одним із способів захисту права власника є витребування майна із чужого незаконного володіння.

Згідно до ст. 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Частиною 1 статті 57 Сімейного кодексу України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";

5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як встановлено в судовому засіданні з пояснень представників сторін, спірні бджолосім`ї були придбані під час перебування сторін у шлюбі.

Будь-яких доказів щодо належності спірних бджолосімей позивачу на праві особистої приватної власності дружини, ні позивачкою, ні її представником суду не надано.

З урахуванням наявності ознак права спільної сумісної власності подружжя стосовно спірних бджолосімей та недоведеності позивачкою факту належності їй бджолосімей на праві особистої приватної власності дружини, у суду відсутні підстави вважати, що вказані бджолосім`ї знаходяться у відповідача незаконно та без відповідної правової підстави.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно до матеріалів справи, позивачем було сплачено за подання позовної заяви судовий збір в розмірі 1816,00 грн., за проведення експертизи 5285,56 грн. та за надання правничої допомоги 5000,00 грн.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908,00 грн., витрати на проведення експертизи в розмірі 5285,56 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2,4,5,10-13,76-82,89,258-268,273,352-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 1/2 частини вартості автомобіля марки «VOLKSWAGEN CADDY», 2006 року випуску, об`єм двигуна 1968 см куб та Ѕ частини вартості транспортного засобу «Мото ММВЗ «МИНСК 3112», 1991 року випуску, об`єм двигуна 125 см куб у розмірі 64 672 (шістдесят чотири тисячі шістсот сімдесят дві) гривні 35 копійок.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень, 5285 (п`ять тисяч двісті вісімдесят п`ять) гривень 56 копійок витрат на проведення експертизи та 3000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , жителька АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Булава Олександр Петрович, місце знаходження вул. Б. Харчука, 2а, м. Кременець.

Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 .

Представник відповідача: адвокат Сідоров Віталій Михайлович, місце знаходження вул. Б. Харчука, 2а, м. Кременець.

Повний текст рішення складено 22 липня 2022 року.

Головуюча