Березівський районний суд Одеської області
30.05.2022
Справа № 494/134/22
Провадження № 2/494/240/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2022 р. м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Лебединського С.Й.,

за участю секретаря судових засідань Авдєєвої С.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом адвоката Ковтун Катерини Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 «Про розірвання шлюбу»,-

в с т а н о в и в:

Позивач, звернувшись із цією позовною заявою просила розірвати шлюб укладений між нею - ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , який був зареєстрований 08 травня 2006 р. виконавчим комітетом Ставківської сільської ради Березівського району Одеської області, а.з.№04. На обґрунтування поданого позову посилалась на те, що перебувала у шлюбі із відповідачем, має від нього 2-х неповнолітніх дітей, але фактично родина розпалась остаточно, її збереження не можливе і суперечить її інтересам.

Однак, у судове засідання, призначене на 19 травня 2022 р. о 10 годині 00 год. позивач не з`явилася, але подала заяву про відкладення розгляду справи.

На наступне судове засідання 30 травня 2022 р. об 11 годині 00 хв. позивач не з`явилась повторно, але подала заяву про надання строку на примирення.

У поданій заяві позивач просила надати їй строк на примирення тривалістю 3 (три) місяця. Посилалась на ст.111 СК України, за якою суд вживає заходів для примирення подружжя. Та на ст.51 СК України за якою дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву позивача про надання строку на примирення, на підставі наданих доказів і доведення їхньої переконливості суд дійшов до наступного висновку.

Приписами ст.51 Конституції України наголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки, які мають рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч.ч.1-3 ст.109 СК України передбачено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно до положень ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Положеннями ст.111 СК України передбачено, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Під заходами щодо примирення розуміється строк для примирення подружжя.

Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21грудня 2007 за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Виходячи з вищенаведеного суд вважає, що під час вирішення спорів про розірвання шлюбу одна з головних задач, які треба вирішити суду, у контексті розгляду даної справи, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка на припинення шлюбних відносин.

Суд наголошує, що вжиття заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення, на підставі письмової заяви або усного клопотання безпосередньо під час проведення судового засідання.

Отже, у разі відсутності згоди відповідача на розірвання шлюбу у нього є можливість скористатися процесуальним порядком відповідно до ч.7 ст.240 ЦПК України, при цьому, згідно п.4 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

У разі звернення до суду із заявою про надання примирення позивачем суд розцінює це як фактичну відмову від позову відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, за якою суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

На думку суду, якщо позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу, а в результаті подав заяву про надання строку на примирення, то дійсної волі припинити стосунки як подружжя не було. У такому разі подружжя, сторони по справі, як дорослі та розумні люди здатні самі для себе встановити строки впродовж яких вони зможуть вирішити та виправити недоліки своїх стосунків, поза межами судових термінів.

З огляду на вищевикладене є всі підстави для закриття провадження.

Також, суд вважає за необхідне роз`яснити положення ч.2 ст.255 ЦПК України, за якою у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Керуючись п.4 ч.1, ч.2 ст.255, ст.259-260 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Цивільну справу за позовом адвоката Ковтун Катерини Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 «Про розірвання шлюбу» - закрити провадженням.

Роз`яснити сторонам положення ч.2 ст.255 ЦПК України, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Згідно п.15 та підпункту 15.5 Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя ___________________________________________-