ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 липня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/7432/21

Головуючий у першій інстанції Маслюк Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/685/22

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Мамонової О.Є.,

суддів Висоцької Н.В., Онищенко О.І.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2022 року (повний текст рішення складено 21 січня 2022 року) у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ СК «Альфа-Гарант») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останньої на його користь безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 11 000,17 грн, 274,76 грн відсотків за користування чужими коштами та 792,54 грн інфляційних витрат, а також 2 270 грн судового збору.

Позов обґрунтовувало тим, що 31.05.2020 ОСОБА_1 звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування у зв`язку з ДТП, що трапилася 29.08.2020 о 12 год., в якій пошкоджено належний їй автомобіль «FORD RANGER» д.н.з. НОМЕР_1 . У поданому ОСОБА_1 повідомленні про ДТП було вказано, що ДТП сталася із вини водія «DAEWOO LANOS» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у позивача. На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ТДВ СК «Альфа-Гарант» 25.11.2020 складено страховий акт та сплачено на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 11 000,17 грн. У подальшому ТДВ СК «Альфа-Гарант» отримало постанову Деснянського районного суду м. Києва від 25.11.2020 у справі № 754/12664/20, із якої вбачається, що вина іншого учасника ДТП ОСОБА_2 не встановлена і провадження у справі закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення. За вказаних обставин, страхове відшкодування ОСОБА_1 було отримано безпідставно та підлягає поверненню.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.01.2022 позов ТДВ «Альфа-Гарант» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» 11 000,17 грн безпідставно набутих грошових коштів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відсутнє рішення суду про притягнення до адміністративної відповідальності водія, який керував належним відповідачці автомобілем.

Заявниця, посилаючись на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, відповідно до якого у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом приписів глави 83 К України, зазначає, що зобов`язання з виплати страхового відшкодування виникло між сторонами на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому відсутні підстави для задоволення позову щодо стягнення безпідставно набутих коштів.

У відзиві на апеляційну скаргу ТДВ СК «Альфа-Гарант» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та спростовуються нормами чинного законодавства і доказами, які містяться у матеріалах справи. Постановою суду було встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 у спричиненні ДТП, відсутня, а тому суд першої інстанції вірно задовольнив позов керуючичь ст. 1212 ЦК України, оскільки підстава набуття страхового відшкодування у сумі 11 000,17 грн відпала.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та доводи відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду в частині вирішення позовних вимог ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення з ОСОБА_1 на його користь 274,76 грн відсотків за користування чужими коштами та 792,54 грн інфляційних витрат сторонами не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині вирішення позовних вимог ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення з відповідачки 11 000,17 грн безпідставно набутих грошових коштів.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, керуючись ст. 1212 ЦК України, виходив з того, що підстава, на якій були набуті кошти у розмірі 11 000,17 грн, відпала, а тому ці кошти підлягають стягненню з відповідачки як безпідставно набуті.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що 29.08.2020 о 12 год 00 хв в м. Києві на вул. Оноре де Бальзака, 98/29 сталася ДТП за участю автомобілів «FORD RANGER» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Daewoo Lanos» днз НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі були пошкоджені.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Daewoo Lanos» днз НОМЕР_2 ОСОБА_2 на час ДТП була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно з полісом № 200117889 від 01.06.2020 (а.с. 25).

Транспортний засіб «FORD RANGER» д.н.з. НОМЕР_1 , застраховано у СК «Кредо» відповідно до полісу № 102025203 від 07.02.2020, страхувальник ОСОБА_3 (а.с.26).

31.08.2020 ОСОБА_3 подав до ТДВ СК «Альфа-Гарант» повідомлення про вищевказану ДТП, в якому вказав, що особою, на яку складено адміністративний протокол, є ОСОБА_2 , який вину визнав (а.с. 27-28).

31.08.2020 власницею «FORD RANGER» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 подано до ТДВ СК «Альфа-Гарант» заяву про виплату страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням вказаного автомобіля у ДТП 29.08.2020 (а.с. 29-32).

Відповідно до аварійного сертифікату 84-D/78/5 від 14.11.2020 вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «FORD RANGER» д.н.з. НОМЕР_1 становить 12 000,17 грн (а.с. 35-38).

На підставі складених ТДВ СК «Альфа-Гарант» розрахунку страхового відшкодування та страхового акту № ЦВ/20/6027 25.11.2020 позивачем здійснено виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 сумі 11 000,17 грн (а.с. 39-41).

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 25.11.2020 (справа №754/12664/20) провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Даною постановою суду встановлено відсутність будь-яких доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення (а.с. 33-34).

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зі змісту статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту.

Отже, сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широку сферу застосування: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею або всупереч його волі, чи є набувач добросовісним або недобросовісним.

Аналіз норм статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Наведене у своїй сукупності свідчить, що кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна (носія іншого цивільного права), підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця (набувача майна) з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності цивільних відносин безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача таке майно.

Відповідно до вимог пункту 3 частини третьої статті 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Отже, зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виникають також у зв`язку з договірними правовідносинами, що існували раніше, як результат їх трансформації.

Частиною шостою статті 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як зазначалось вище, постановою суду провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, констатовано відсутність будь-яких доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

Тобто фактично страхова подія не відбулась, що виключає обов`язок страховика ТДВ СК «Альфа-Гарант» з виплати страхового відшкодування за полісом страхування.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідачки безпідставно набутих грошових коштів у сумі 11 000,17 грн відповідно до ст. 1212 ЦК України, районний суд правильно виходив із того, що підстава, на якій ці кошти були набуті, відпала.

Доводи заявниці про те, що рішення суду про притягнення до адміністративної відповідальності водія, який керував належним відповідачці автомобілем, відсутнє, не впливає на встановлену безпідставність виплати відповідачці страхового відшкодування.

Заявниця, посилаючись на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, відповідно до якого у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом приписів глави 83 К України, зазначає, що зобов`язання з виплати страхового відшкодування виникло між сторонами на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому відсутні підстави для задоволення позову щодо стягнення безпідставно набутих коштів.

Не є слушними посилання апеляційної скарги на необхідність урахування судом правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, відповідно до якого у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом приписів глави 83 К України, оскільки договірні відносини між сторонами у даній справі відсутні, а також предмет спору, сторони та фактичні обставини у справі, на яку посилається відповідачка не є подібними.

Таким чином, висновки суду першої інстанції відповідають вищевикладеним нормам чинного законодавства, що регулюють спірні відносини, встановленим обставинам справи та наданим на їх підтвердження доказам, оцінка яких проведена відповідно до вимог процесуального закону.

Належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження зворотного позивачем не надано.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення суду, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору, у зв`язку з чим відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України, рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.01.2022 належить залишити без змін, як таке, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на дане рішення суду, відповідно, залишити без задоволення.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: Н.В.Висоцька

О.І.Онищенко