ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 711/2784/21
Провадження № 22-ц/821/341/22
категорія: 307000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Василенко Л.І., Нерушак Л.В.

секретаря: Зінченко Ю.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Лоза Ганна Петрівна

відповідач: Черкаська міська рада

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лози Ганни Петрівни на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання додаткового строку для прийняття спадщини.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Черкаської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 05.12.2015р..

Після смерті батька позивача залишилась спадщина, а саме квартира АДРЕСА_1 . Право власності на квартиру підтверджене свідоцтвом про право власності № НОМЕР_2 , видане органом приватизації Придніпровського райвиконкому від 19.10.1994р., довідкою КП «ЧООБТІ» від 07.04.2021р. про реєстрацію права власності.

На момент смерті батько проживав та був зареєстрований у вказаній квартирі, інші особи у квартирі не були зареєстровані.

Окрім ОСОБА_2 , власником квартири зазначена і ОСОБА_3 (мати позивача), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи той факт, що ОСОБА_2 на дату відкриття спадщини постійно проживав з ОСОБА_3 , в силу ст. 1268 ЦК він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті дружини. Отже, ОСОБА_2 є одноосібним власником квартири.

Позивач є єдиним сином ОСОБА_2 та єдиним спадкоємцем за законом першої черги.

06.04.2021р. позивач через представника звернувся до Першої Черкаської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2 , але 07.04.2021р. нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Позивач вказує, що в період, починаючи з дати відкриття спадщини та протягом шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , позивач працював в складних умовах праці, що були пов`язані з постійними та тривалими відрядженнями у віддаленні від міста Черкаси (регіони України). Фактично в період часу з жовтня 2015р. по листопад 2016р. позивач, з метою контролю виконання управлінських рішень холдингової компанії ТОВ «Росток-Холдинг», в якій позивач обіймав посаду Голови ради директорів, постійно знаходився у відрядженнях на території Чернігівської та Сумської областей, що підтверджується рядом розпоряджень про направлення ОСОБА_1 у відрядження.

В наступний період часу позивач проживав та працював за кордоном, що унеможливило його звернення до суду з позовною заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини та/або укладання договору з адвокатом на право представництва його інтересів в суді.

При цьому, як вказує позивач, протягом останніх п`яти років він продовжує дбати про квартиру, оплачувати комунальні послуги, через своїх родичів, які проживають у м. Черкаси. Квартира становить для позивача велику цінність, як місце, де він народився, виріс і проживав зі своєю сім`єю.

Таким чином, позивач просить суд, - визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори/нотаріуса про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька ОСОБА_2 , який постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом двох місяців з дня набрання рішення суду законної сили.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 листопада 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - відмовлено.

Рішення суду 1 інстанції мотивовано тим, що суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, оскільки позивачем не надано належних, допустимих та переконливих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання ним заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку про прийняття спадщини. Позивач не виконав свого процесуального обов`язку із доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, будучи достеменно обізнаним про факти смерті батька та відкриття спадщини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У січні 2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Лоза Ганна Петрівна подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду 1 інстанції фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, в тому числі неврахування висновків Верховного Суду, просить рішення суду 1 інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю та визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори/нотаріуса про прийняття спадщини протягом 2 місяців з дня набрання рішення суду законної сили.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Лози Ганни Петрівни мотивована тим, що позивач звертаючись до суду, просив захистити його права на прийняття спадщини, що залишилась після смерті батька ОСОБА_2 , шляхом надання йому додаткового строку на прийняття спадщини. Документально підтвердив об`єктивні, непереборні та істотні труднощі, які завадили позивачу протягом шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини прийняти її. Просив суд врахувати, що позивач є єдиним сином та спадкоємцем за законом першої черги, а квартира становить для позивача велику цінність, як місцем, де позивач народився, виріс та проживав зі своєю сім`єю. Зазначив, що фактично прийняв спадщину, так яка залишилась після смерті його батька, так як протягом всіх років дбав про квартиру та сплачував за користування квартирою належні комунальні платежі.

Вказує, що варто зазначити, що судом мають досліджуватись саме обставини поважності причин пропуску шестимісячного строку на прийняття спадщини, а не обставини, які були наявними у позивача після закінчення цього строку, в тому числі дата звернення до суду за захистом права жодного значення не має, так як незалежно від часу подання позову, строк являється пропущеним по спливу шести місяців від дати відкриття спадщини.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У січні 2022 року Черкаська міська рада подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення 1 інстанції залишити без змін.

Вказує, що на думку Черкаської міської ради подана позивачем апеляційна скарга є необґрунтованою, не відповідає фактичним обставинам справи та не підлягає задоволенню.

Зазначає, що судом першої інстанції встановлено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті померлого ОСОБА_2 сплинув 22 травня 2016 року, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивач не звертався, а лише від його імені представник звернувся із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 у квітні 2021 року.

Стверджує, що під час розгляду справи жодними належними, допустимими та переконливими доказами позивачем не доведено той факт, що з-за хвороби чи з-за тривалого перебування позивача у відрядженнях за кордоном, він не міг протягом встановленого законом строку подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька. Крім того, безпідставними є доводи позивача і про те, що поважними причинами пропуску шестимісячного строку є непереборні обставини перебування позивача у відрядженнях в різних населених пунктах України з листопада 2015 року по травень 2016 року включно.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

10 січня 2022 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Лози Ганни Петрівни на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання додаткового строку для прийняття спадщини.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 січня 2022 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Бородійчук В.Г., судді Василенко Л.І., Єльцов В.О.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 13 січня 2022 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 20 січня 2022 року справу призначено в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи про її розгляд та з викликом сторін в судове засідання.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 березня 2022 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Бородійчук В.Г., судді Василенко Л.І., Нерушак Л.В.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом 1 інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 04.08.1960р. (актовий запис №1063).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 05.12.2015р. (актовий запис №3100).

Крім того, мати позивача і дружина ОСОБА_2 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_4 (актовий запис №2078).

Після смерті батька позивача залишилась спадщина, а саме квартира АДРЕСА_1 . Право власності на квартиру підтверджене свідоцтвом про право власності № НОМЕР_2 , видане органом приватизації Придніпровського райвиконкому від 19.10.1994р. №346, довідкою КП «ЧООБТІ» від 07.04.2021р. про реєстрацію права власності. Крім того, у цих правовстановлюючих документах зазначено, що іншим співвласником квартири є ОСОБА_3 .

Відповідно до інформації, наданої 20.10.2021р. Управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, станом на 21.08.2012р. у вказаній квартирі були зареєстровані: ОСОБА_2 з 30.12.1979р. по 29.01.2016р. та ОСОБА_3 з 19.02.1970р. по 29.08.2012р., а станом на 22.11.2015р. ОСОБА_2 .

На виконання ухвали суду від 17.06.2021р. Першою Черкаською державною нотаріальною конторою надані наступні матеріали: інформаційні довідки із Спадкового реєстру від 20.09.2021р. про те, що після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спадкові справи не заводились, заповіти відсутні.

Крім того, за результатами розгляду заяви ОСОБА_4 , яка діяла від імені ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_1 , як спадкоємець, протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, а тому є таким, що не прийняв її.

Також під час розгляду справи судом досліджені розпорядження ТОВ «Росток-холдинг» від 01.10.2015р., 01.11.2016р., 01.12.2015р., 01.01.2016р., 01.02.2016р., 01.03.2016р., 01.04.2016р., 01.05.2016р., 01.06.2016р., 01.09.2016р., 01.11.2016р., відповідно до яких у певні періоди часу ОСОБА_1 було відряджено до м. Глухів, Сумської області, до м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, до с. Слоут, Глухівського району, Сумської області, до с. Бунякине, Путивльського району Сумської області, до смт. Ямпіль Сумської області, до м. Ічня Чернігівської області.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що вона доглядала за батьком позивача, у якого були проблеми із здоров`ям. ОСОБА_2 проживав у своїй квартирі і вона близько 2,5 років йому допомагала, доглядала за ним; він помер у її присутності і вона одразу про це по телефону повідомила позивачу. Позивач із своєю сім`єю були присутні на похованні ОСОБА_2 та на поминальному обіді. Останній раз позивача вона бачила десь 2 роки тому. Після смерті ОСОБА_2 у квартирі ніхто не проживав.

Свідок ОСОБА_6 показала, що позивач є її двоюрідним братом. Позивач не міг вчасно оформити спадщину, так як перебував у відрядженнях, а також він хворів. Вона не займалась питаннями зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за місцем проживання.

Судом встановлено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 сплинув 22 травня 2016 року; до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивач не звертався, а лише від його імені представник звернулася із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 у квітні 2021 року.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Лози Ганни Петрівни не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду 1 інстанції відповідає.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту щодо даних спірних правовідносин визначені Цивільним Кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч.ч.1, 2 ст. 1258 ЦК України). Як визначено ч. 1 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто . Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (1270 ЦК України).

За положеннями статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України (435-15). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України (435-15), звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Спадкоємець, який проживає в сільській місцевості, повинен звернутися до посадової особи органу місцевого самоврядування (наприклад, до секретаря сільської ради) з проханням засвідчити справжність підпису на власноруч складеній або виготовленій машинописним способом заяві, в якій повідомляється про особисте бажання прийняти спадщину (або відмовитись від неї) за законом або за заповітом після смерті спадкодавця.

Відповідно до Закону України «Про нотаріат», у сільських населених пунктах уповноважені посадові особи органу місцевого самоврядування мають право засвідчувати справжність підпису на документах. Крім того, уповноважені посадові особи органу місцевого самоврядування також мають право засвідчувати вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них, а відтак, особа може в сільській, селищній раді засвідчити фотокопії документів, які долучаються до заяви про прийняття спадщини, зокрема, копії паспорта та ідентифікаційного коду спадкоємця, свідоцтва про смерть спадкодавця, документів що підтверджують факти родинних відносин (це можуть бути копії свідоцтв про народження, одруження, розірвання шлюбу тощо).

Жителям міст, селищ міського типу, де здійснюють свою діяльність державні нотаріальні контори та приватні нотаріуси, така особа має право засвідчити заяву про прийняття спадщини у будь-якого нотаріуса за своїм місцем проживання, а вже посвідчену заяву надіслати до нотаріуса за місцем відкриття спадщини рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи цінним листом на адресу державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса.

Заяву про прийняття спадщини із завіреним підписом особи, яка її склала та долученими до неї засвідченими копіями документів, направляється рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса.

У випадку направлення заяви про прийняття спадщини поштовим зв`язком, дата подання заяви про прийняття спадщини визначається датою штемпеля на поштовому конверті.

Відповідно до п.3.3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом МЮУ 22.02.2012 №296/5 (розділ ІІ глава 10) заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса (п. 3.4). Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (п. 3.5).

Відповідно до п. 3.15 вказаного Порядку, якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (п. 3.16). Спадкоємець, якому за рішенням суду встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, повинен у межах установленого судом строку прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви (п.3.17).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 1 інстанції, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 04.08.1960р. (актовий запис №1063).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 05.12.2015р. (актовий запис №3100).

Крім того, мати позивача і дружина ОСОБА_2 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_4 (актовий запис №2078).

Після смерті батька позивача залишилась спадщина, а саме квартира АДРЕСА_1 . Право власності на квартиру підтверджене свідоцтвом про право власності № НОМЕР_2 , видане органом приватизації Придніпровського райвиконкому від 19.10.1994р. №346, довідкою КП «ЧООБТІ» від 07.04.2021р. про реєстрацію права власності. Крім того, у цих правовстановлюючих документах зазначено, що іншим співвласником квартири є ОСОБА_3 .

Відповідно до інформації, наданої 20.10.2021р. Управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, станом на 21.08.2012р. у вказаній квартирі були зареєстровані: ОСОБА_2 з 30.12.1979р. по 29.01.2016р. та ОСОБА_3 з 19.02.1970р. по 29.08.2012р., а станом на 22.11.2015р. ОСОБА_2 .

На виконання ухвали суду від 17.06.2021р. Першою Черкаською державною нотаріальною конторою надані наступні матеріали: інформаційні довідки із Спадкового реєстру від 20.09.2021р. про те, що після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спадкові справи не заводились, заповіти відсутні.

Крім того, за результатами розгляду заяви ОСОБА_4 , яка діяла від імені ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_1 , як спадкоємець, протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, а тому є таким, що не прийняв її.

Також під час розгляду справи судом досліджені розпорядження ТОВ «Росток-холдинг» від 01.10.2015р., 01.11.2016р., 01.12.2015р., 01.01.2016р., 01.02.2016р., 01.03.2016р., 01.04.2016р., 01.05.2016р., 01.06.2016р., 01.09.2016р., 01.11.2016р., відповідно до яких у певні періоди часу ОСОБА_1 було відряджено до м. Глухів, Сумської області, до м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, до с. Слоут, Глухівського району, Сумської області, до с. Бунякине, Путивльського району Сумської області, до смт. Ямпіль Сумської області, до м. Ічня Чернігівської області.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що вона доглядала за батьком позивача, у якого були проблеми із здоров`ям. ОСОБА_2 проживав у своїй квартирі і вона близько 2,5 років йому допомагала, доглядала за ним; він помер у її присутності і вона одразу про це по телефону повідомила позивачу. Позивач із своєю сім`єю були присутні на похованні ОСОБА_2 та на поминальному обіді. Останній раз позивача вона бачила десь 2 роки тому. Після смерті ОСОБА_2 у квартирі ніхто не проживав.

Свідок ОСОБА_6 показала, що позивач є її двоюрідним братом. Позивач не міг вчасно оформити спадщину, так як перебував у відрядженнях, а також він хворів. Вона не займалась питаннями зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за місцем проживання.

Судом встановлено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 сплинув 22 травня 2016 року; до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивач не звертався, а лише від його імені представник звернулася із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 у квітні 2021 року.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.

Таким чином, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, оскільки позивачем не надано належних, допустимих та переконливих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання ним заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку про прийняття спадщини. Позивач не виконав свого процесуального обов`язку із доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, будучи достеменно обізнаним про факти смерті батька та відкриття спадщини.

Під час розгляду справи жодними належними, допустимими та переконливими доказами позивачем та його представником не доведено той факт, що з-за хвороби (як вказувала свідок) чи з-за тривалого перебування позивача у відрядженнях за кордоном (вказано у позовній заяві), він не міг протягом встановленого законом строку подати до нотаріальної контори/нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька.

Крім того, безпідставними є доводи сторони позивача і про те, що поважними причинами пропуску шестимісячного строку є непереборні обставини перебування ОСОБА_1 у відрядженнях в різних населених пунктах України з листопада 2015р. по травень 2016р. включно. Так, за наданими позивачем та дослідженими судом розпорядженнями він перебував у відрядженнях: з 01.10.2015р. по 31.10.2015р., 01.12.2015р. по 31.12.2015р., 01.01.2016р. по 31.01.2016р., 01.02.2016р. по 29.02.2016р., 01.03.2016р. по 31.03.2016р., 01.04.2016р. по 30.04.2016р., 01.05.2016р. по 31.05.2016р. При цьому, підтвердження про те, що позивач перебував у листопаді 2015р., в тому числі з 22.11.2015р. по 30.11.2015р. у тривалому відрядження, - до суду не надано.

Отже, з моменту смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 по 30.11.2015р., позивач ОСОБА_7 мав можливість подати відповідну заяву про прийняття спадщини до нотаріуса чи нотаріальної контори. Про поважність причин такого не звернення, ним не зазначено і не доведено.

Також, відсутні підстави вважати, що зазначені позивачем обставини є непереборною силою, що мали місце перешкоди подати заяву, оскільки із наданих розпоряджень вбачається, що він був відряджений (в т.ч. у шестимісячний строк) у населенні пункти країни, в яких наявні приватні нотаріуси, нотаріальні контори та селищні і сільські ради, в яких відповідні уповноважені особи прийняли б у ОСОБА_1 заяву про прийняття ним спадщини після смерті свого батька, якби він до них звернувся. Крім того, він не був позбавлений можливості надіслати таку заяву поштовим відправленням. При цьому, позивачу не було необхідності виїжджати з населенного пункту, де він проживав чи перебував до міста Черкаси, за місцем відкриття спадщини для прийняття спадщини.

Такі висновки суду 1 інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом 1 інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Крім того, наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться лише до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом 1 інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лози Ганни Петрівни залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання додаткового строку для прийняття спадщини, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 07 липня 2022 року.

Головуючий: В.Г. Бородійчук

Судді : Л.І. Василенко

Л.В. Нерушак