Справа №461/5882/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2022 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Радченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Бобик Д.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Львівського комунального підприємства «Айсберг» (79007, м. Львів, пр. Свободи, 39, ) про відшкодування матеріальної шкоди,-

встановив:

14.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівського комунального підприємства Айсберг про відшкодування матеріальної шкоди. Просить стягнути з Львівського міського комунального підприємства по обслуговуванню та ремонту житла «Айсберг» на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди в сумі 26647 грн. 60 коп. та судові витратию Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач покликається на те, що 21 лютого 2021 року близько 14:40 год. з даху будинку АДРЕСА_2 впали брили снігу, льоду та куски фасаду на транспортний засіб марки Mercedes Benz 202Mercedes Benz 202 номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Працівниками Львівського районного управління поліції ГУНП у Львівській області зафіксовано факт пошкодження транспортного засобу марки Mercedes Benz 202 номерний знак НОМЕР_2 .Згідно листа-вiдповiдi Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №31-вих-40621 від 17 травня 2021 року, надано інформацію про те, що будинок АДРЕСА_2 станом на 17 травня 2021 року перебуває на обслуговуванні ЛКП «Айсберг». 01 березня 2021 року позивач звернулася до ЛКП «Айсберг» iз повідомленням про проведення огляду пошкодженого транспортного засобу марки «Mercedes Benz 202» номерний знак НОМЕР_2 у зв`язку із чим просила ЛКП «Айсберг забезпечити явку уповноваженого представника для прийняття участі в даному огляді. Для визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу марки Mercedes Benz 202» номерний знак НОМЕР_2 позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_2 який провiв огляд пошкодженого транспортного засобу, за результатами якого склав звiт №1079/21 про оцінку автомобіля «Mercedes Benz 202» номерний знак НОМЕР_2 . Уповноважений представник ЛКП «Айсберг не прибув на огляд транспортного засобу, який відбувся 02 березня 2021 року. Згідно звiту № 1079/21 про оцінку автомобіля «Mercedes Benz 202» номерний знак НОМЕР_2 Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 26 647,6 грн. На проведення огляду транспортного засобу марки 1079/21 про оцінку автомобіля Mercedes Benz 202 номерний знак НОМЕР_2 та складення звіту №1079/21 вiд 08 березня 2021 року позивачем понесено витрати у розмірі 600 грн. 00 коп. 26 березня 2021 року позивач з метою досудового врегулювання спору, звернулася до ЛКП «Айсберг iз претензією про відшкодування шкоди, заподіяноi внаслідок падіння брил льоду на належний позивачу транспортний засіб та просила відшкодувати завданi збитки на розрахунковий рахунок позивача. Однак, станом на момент звернення до суду з позовною заявою, вiдповiдач не надав жодноi вiдповiдi та не здiйснив вiдшкодування завданоi матерiальної шкоди. Просить позов задоволити.

Ухвалою суду від 16.07.2021 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено до судового розгляду.

27.08.2021 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що будинок АДРЕСА_2 перебуває на балансі ЛКП Цитадель-Центр, а ЛМКП Айсберг є надавачем житлово-комунальних послуг, відтак усі нормативно-правові акти, у яких згадується балансоутримувач не можуть бути застосовані. Наголошує, що автомобіль не був припаркований із дотримання правил дорожнього руху, а відтак надавач житлово-комунальних послуг не може бути відповідальним за спричинену шкоду автомобілю. Крім цього, в той період часу були великі снігопади котрі фізично не можливо було придбати попри старання працівників ЛКП Айсберг. Відтак особа мала зважати на повідомлення про те, що не варто їздити транспортом у центр міста. Тобто за такі погодні явища, які несуть в собі стихійний характер, не може нести відповідальність ЛМКП Айсберг. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

01.10.2021 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якому просить позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити в повному обсязі.

23.11.2021 року представником позивача до суду подано додаткові пояснення.

Ухвалою Галицького районного суду м.Льова від 28.01.2022 року призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу.

16.06.2022 року справу повернуто до суду у зв`язку з неможливістю проведення судової експертизи.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 23.06.2022 року відновлено провадження по справі та призначено до судового розгляду.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились. Належним чином були повідомленні про день, час та місце розгляду справи. До суду подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, в якій також просили задоволити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення повідомлення на електронну адресу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 27.06.2022 року.

Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Суд вважає, що справу можливо слухати у відсутності позивача, представника позивача, відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвстановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, заслухавши доводи учасників процесу, суд прийшов до наступних висновків, виходячи з наступних доводів, мотивів та міркувань.

Громадяни мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою (п. 7 ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів»).

Судом встановлено, що 21 лютого 2021 року за адресою: м.Львів, вул.Стефаника,11 відбулось падіння льодових брил, снігу та кусків фасаду з даху будинку на автомобіль марки «Mercedes Benz 202» номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 .

Дана подія підтверджується наявним у матеріалах справи листом-повідомленням Львівського районного управління поліції Національної поліції у Львівській області від 25.03.2021 року №6166/37-4 за фактом розгляду звернення ОСОБА_3 від 21.02.2021 року, з приводу пошкодження автомобіля марки «Mercedes Benz 202» номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок падіння куска фасаду з будинку АДРЕСА_2 .

З звіту №1079/21 про оцінку автомобіля на підставі договору та заяви ОСОБА_1 , складеного 08 березня 2021 року СПДФО ОСОБА_2 , а також фототаблиць, які містяться у додатку до зазначеного звіту, вбачається, що автомобілю марки «Mercedes Benz 202» номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes Benz 202» номерний знак НОМЕР_2 становить 26 647,64 грн.

Таким чином, встановлено, що внаслідок падіння на автомобіль позивача брили снігу, льоду 21 лютого 2021 року, майну останньої було завдано матеріальної шкоди на вищезазначену суму. Окрім того, згідно акту №1079/21 прийому-передачі виконаних робіт від 10 березня 2021 року та рахунку №1079 від 10.03.2021 року вартість проведення експертного дослідження становить 600 грн.

Послуги з управління та обслуговування будинку АДРЕСА_2 надаються Львівським міським комунальним підприємство «Айсберг». Даний факт підтверджується наявними у матеріалах справи Листом- № 31-вих-40621 від 17.05.2021 року, наданого адвокату Васечко Ю.А. за фактом розгляду запиту про надання інформації від 13.05.2021 року Галицької районної адміністрації Львівської міської ради. Зокрема, відповідно до даного листа, власники кватрир та нежитлових приміщень у будинку АДРЕСА_2 визначилися з формою управління та уклали угоду на управління з ЛМКП «Айсберг».

У відповідності до ухвали Львівської міської ради №4035 від 11 жовтня 2018 року встановлено, що Львівські комунальні підприємства, предметом діяльності яких є надання послуг з управління будинками та їх обслуговування, залишаються виконавцями житлово-комунальних послуг у житлових будинках м. Львова, які перебували на балансовому обліку цих підприємств, до часу прийняття рішення власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків про форму управління багатоквартирним будинком або створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач зобов`язаний забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичними особами на управління майном, забезпечувати для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил, забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Згідно п. 1.5. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України № 76 від 17 травня 2005 року, та п. 1 1.8.6. Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень будинків, споруд, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України № 150 від 10 серпня 2004 року, балансоутримувач зобов`язаний регулярно виконувати роботи по скиданню з дахів і покрівель снігу та льоду.

Вимогами п.п.4.5.17, 4.5.19 п.4.5 «Водовідвід і очищення дахів від снігу» Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня у №76 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за №927/11207 встановлено, що дах з зовнішнім водовідводом необхідно періодично очищати від снігу, не допускаючи нагромадження його до товщини 30 см. При заледенінні звисаючих і водовідних пристроїв у відлигу сніг скидають і при меншій товщині. При очищенні снігу з даху необхідно особливу увагу приділяти прибиранню снігу в період відлиги.

Відповідно до вимог п.п. 1.1.8.6 п. 1.1.8 «Дахи і покрівлі» розділу 1 «Утримання і споруд та прибудинкових територій» Примірного переліку послуг з утримання і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10 серпня 2004 року №150 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 серпня 2004 року за №1046/9645, утримувачі будинків та споруд зобов`язані проводити скидання з дахів та покрівель снігу та льоду.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Наведені положення унормовують загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. При цьому, юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина, і за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

В свою чергу, шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння шкоди. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення є зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому за положеннями ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України обов`язок доведення відсутності вини покладається саме на особу, яка завдала шкоди, і у разі доведення відсутності вини така особа звільняється від цивільної відповідальності.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Крім того, аналіз наведеної норми права з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене, з урахуванням визначених процесуальними кодексами принципів змагальності й диспозитивності, саме на балансоутримувача майна покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди особі, майно/здоров`я якої постраждало внаслідок неналежного утримання балансоутримувачем відповідних об`єктів.

У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення, обов`язковому з`ясуванню у процесі розгляду даної справи підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Відповідно до ст. ст.76,81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Оцінюючи надані позивачем докази по справі, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки такі докази знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою та іншими матеріалами справи є достатніми та достовірними, не спростовані представником відповідача у процесі судового розгляду.

Зважаючи на те, що зі змісту звіту №1079/21 наданого позивачем вбачається, що розмір матеріальної шкоди становить 26647 грн. 64 коп., тому суд вважає, що така сума відображає реальні втрати, яких зазнав позивач, у зв`язку з пошкодженням його майна.

Доводи відповідача про те, що автомобіль марки «Mercedes Benz 202» номерний знак НОМЕР_2 був припаркований у зоні для якої не передбачене паркування не знаходять свого підтвердження з наступних підстав.

З листа Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції №967аз41/12/01-2021 від 23.10.2021 року вбачаєтьс, що в інформаційно-телекомунікайній системі «Інформаційнийпортал Національної поліції України» станом на 22 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_1 не відображається адміністративні матеріали про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а саме зупинка, стоянка. Жодних адміністративних постанов за фактом порушення позивачкою правил паркування у невстановленому місці не складалися. Тобто докази, які б підтверджували порушення ОСОБА_1 правил паркування та стоянки у матеріалах справи відсутні.

Більше того, навіть якщо би такий факт знайшов своє підтвердження в процесі судового розгляду, чого, як наведено вище, не було, порушення правил паркування позивачем не звільняє відповідача від обов`язків по належній експлуатації та обслуговуванню будинку. Також, не можливо не відзначити, що такі доводи представника відповідача є абсолютно некоректними, адже невиконання обов`язку щодо прибирання снігу з дахів може призвести не тільки до пошкодження майна, а може спричинити шкоду життю і здоров`ю громадян (пішоходам які проходять повз будинок).

За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що внаслідок неналежного виконання відповідачем (уповноваженими ним особами) обов`язків по обслуговуванню будинку відбулося падіння льоду та снігу з даху будинку АДРЕСА_2 , у результаті чого було спричинено пошкодження транспортного засобу належного позивачу, що завдало останньому матеріальної шкоди.

Крім цього, доводи відповідача про форс-мажорні обставини також не знаходять свого підтвердження з наступних підстав.

За приписами статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутністьсвоєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 617 ЦК Кодексу встановлено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а саме: особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Норми ст.ст. 614, 617 Цивільного кодексу України кореспондуються із нормами статті 218 ГК України, згідно з якими учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Статтею 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" унормовано, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Зазначеною нормою також передбачено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважених нею регіональних торгово-промислових палат.

Суд вважає, що наведені відповідачем обставини не є надзвичайними, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач звертався до Торгово-промислової палати України стосовно засвідчення форс-мажорних обставин, які виникли 21 лютого 2021 року.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд також враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04 від 10 лютого 2010 року).

Отже, вирішуючи спір, дослідивши та давши оцінку поданим учасниками справи доказам, врахувавши наведені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження завдання йому майнової шкоди, доведено наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправною бездіяльністю заподіювача.

Згідно п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про відшкодування йому витрат на оплату послуг експерта, адже він змушений був до нього звертатись саме внаслідок дій (бездіяльності) відповідача, а тому з відповідача також підлягають стягнення витрати позивача на оплату експертного дослідження у розмірі 600 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 908 грн.

Витрати понесені відповідачем на проведення судово-автотоварознавчої експертизи в розмірі 1015,50 грн. залишити за відповідачем.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Львівського комунального підприємства «Айсберг» (79007, м. Львів, пр. Свободи, 39, ) про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з Львівського комунального підприємства «Айсберг» (79007, м. Львів, пр. Свободи, 39, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 26 647 грн. 60 коп. завданої матеріальної шкоди.

Стягнути з Львівського комунального підприємства «Айсберг» (79007, м. Львів, пр. Свободи, 39, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 600 грн. 00 коп. витрат на проведення експертоного дослідження.

Стягнути з Львівського комунального підприємства «Айсберг» (79007, м. Львів, пр. Свободи, 39, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 908 грн. судового збору.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Є.Радченко