Справа № 539/633/22
Провадження № 2/539/587/2022
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2022 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Алтухової О.С.,
за участю секретаря Гусак А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду в порядку позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про зняття арешту з майна,
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про зняття арешту з майна, вказуючи, що відповідно листа Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції м.Суми №1716/2351 від 24 січня 2022 р. у провадженні відділу перебували ряд виконавчих проваджень, за якими накладався арешт на його майно, після чого вказане майно з-під арешту звільнялось та знову накладалось стягнення на майно.
29.02.2016 року, відповідно до вказаного листа, винесена кінцева постанова про зняття арешту з майна боржника, а виконавче провадження завершене 16.03.2016 року на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», а самі матеріали виконавчого провадження знищені. Вказаним листом йому рекомендовано звернутись до суду для зняття арешту з майна.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 294045529) під номером запису про обтяження 11955643 вказано, що предметом обтяження являється все його нерухоме майно у тому числі і 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 .
Просив зняти арешт з нерухомого майна, що йому належить.
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11.02.2022 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.
Представник відповідача Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судове засідання не з`явився.
Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Відповідно до ч. 5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду.
Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлений нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Виходячи із змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частини 1, 2 ст. 77 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Стаття 80 ЦПК України презюмує, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, рішення ЄСПЛ в справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, рішення ЄСПЛ у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010).
Як вбачається з матеріалів позовної заяви позивач ОСОБА_1 просить суд постановити рішення, яким звільнити з під арешту 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 і все належне йому майно.
З позовних вимог ОСОБА_1 неможливо встановити обсяг майна, з якого він просить зняти арешт, також не конкретизовано підстави накладення арешту, тобто яким органом і на підставі яких документів накладався арешт, який він фактично просить скасувати.
Крім того, з листа Лубенського ДВС у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 24.01.2022 № 1716/2351 вбачається, що в провадженні відділу перебували наступні виконавчі провадження:
- №42983769, з виконання виконавчого листа Лубенського міськрайонного суду Полтавської області №539/4357/13-ц від 20.02.2014, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг України" суму боргу, що виник станом на 11.10.2013 року в розмірі - 151604,39 доларів США , шо за офіційним курсом НБУ складає - 1211773,89 грн.
17.04.2014 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника.
26.06.2014 винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника.
04.11.2015 винесено постанову про звільнення майна з під арешту.
Виконавче провадження завершено 03.10.2016 на підставі п.7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до п.7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», чинної на момент винесення постанови, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами Національної поліції, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.
- №50343201, з виконання рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області №539/4249/15-ц від 25.01.2016, про зняття арешту з квартири АДРЕСА_2 що належить ОСОБА_1 , накладений постановами державного виконавця ВДВС Лубенського МРУЮ № 13789339 від 15.02.2010 та № 25936871 від 13.04.2011.
01.03.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника.
01.03.2016 винесено постанову про звільнення майна з-під арешту.
Виконавче провадження завершено 04.03.2016 на підставі п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».
- №50271625, з виконання рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області №539/139/13-ц від 19.03.2013, про звільнення з-під арешту квартири АДРЕСА_2 що належить ОСОБА_1 , звільнення з-під арешту автомобілю DAEWOO, модель РSO LANOS TF 69У, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі SUPTF НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 та перебуває у заставі ПАТ КБ " ПриватБанк".
24.02.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника.
29.02.2016 винесено постанову про зняття арешту з майна боржника.
Виконавче провадження завершено 16.03.2016 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.5).
Тобто, убачається, що виконавче провадження №42983769 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ОТП Факторинг України" суму боргу в розмірі - 151604,39 доларів США , шо за офіційним курсом НБУ складає - 1211773,89 грн. було завершено не у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.
Крім того, слід зауважити, що згідно довідки, виданої Лубенським відділом державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області 05.05.2022 року, майно та кошти під арештом у Лубенському ВДВС у Лубенському районі Полтавської області не перебувають. Тобто, в даному випадку Лубенському ВДВС у Лубенському районі Полтавської області не може бути належним відповідачем у справі, оскільки прав позивача ним не порушено.
В зв`язку з викладеним, в задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 4, 13, 76-81, 89, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в :
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про зняття арешту з майна відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації/проживання: АДРЕСА_1 ;

- відповідач Лубенський відділ державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), , місце знаходження: Полтавська область, м. Лубни, вул. Я. Мудрого, 17/1.

Повний текст судового рішення складено та підписано 07 липня 2022 року.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду О.С. Алтухова