Справа № 632/561/22
провадження № 2-н/632/200/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

07 липня 2022 р. м. Первомайський

Суддя Первомайського міськрайонного суду Кочнєв О.В., розглянувши в приміщенні суду заяву, подану представником стягувача акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу,

ВСТАНОВИВ:

27.06.2022 року стягувач в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу за період з 01.12.2020 року до 30.04.2022 року у сумі 931,30 грн. з ОСОБА_1 , вказавши у відповідній заяві місце проживання боржника: АДРЕСА_1 .

27.06.2022 року у порядку частини п`ятої статті 165 ЦПК України суддею був направлений запит щодо підтвердження реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою, вказаною стягувачем у своїй заяві.

01.07.2022 року до суду надійшла відповідь від виконавчого комітету Первомайської міської ради Лозівського району Харківської області від 30.06.2022 року за вих. №236/20-27 про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому усі анкетні дані ОСОБА_1 за даними органу ведення реєстру територіальної громади м. Первомайський Харківської області та зазначені у заяві про видачу судового наказу співпали, однак у самому наказі та доданих до нього документах стягувач зазначив датою народження споживача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , хоча за даними виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області датою народження ОСОБА_1 є ІНФОРМАЦІЯ_2 . На думку судді вказаний факт не відіграє вирішальної долі для розгляду справи, оскільки описка в даті народження споживача ОСОБА_1 можливо як з боку стягувача, так можливо із боку органу ведення реєстру територіальної громади м. Первомайський, не впливає на можливість вирішення справи по суті. При цьому суддя застосовує дату народження, надану органом ведення реєстру територіальної громади м. Первомайський.

Щодо суті вимог стягувача суддя зазначає, що не може видати судовий наказ за заявленими вимогами, оскільки наданий суду розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 не є безспірним та містить нарахування, які не відповідають вимогам законодавства.

Зокрема, з доданої до заяви про видачу судового наказу довідці розрахунку заборгованості за послуги з розподілу природного газу перед стягувачем вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 по особовому рахунку НОМЕР_1 , показники лічильника газу за період з 01.10.2018 року до 30.09.2021 року змінилися наступним чином:

- з 10910,00 куб.м на 01.10.2018 року до 11065,00 куб. м. станом на 30.09.2019 року (розрахунковий рік для нарахування послуг розподілу природного газу на наступний газовий рік з 01 жовтня відповідного року до 30 вересня наступного календарного року), різниця складає 155,00 куб.м, в заяві зазначено 159,65 куб.м, 1/12 частина від 155,00 куб.м складає 12,92 куб.м, в заяві 13,30 куб.м;

- з 11065,00 куб.м станом на 01.10.2019 року до 0,13 куб.м станом на 30.09.2020 року (при цьому по лічильнику з іншими даними до 30.11.2019 року 11071,70), різниця складає 6,83 куб.м (11071,70-11065,00+0,13), в заяві зазначено 6,84 куб.м., 1/12 частина від 6,83 куб.м до 30.12.2020 року складає 0,57 куб.м., а не зазначені заявником у заяві з 01.10.2020 року до 31.12.2020 року 13,30 куб.м., з 01.01.2021 року діє визначений законодавством тариф для відповідної групи споживачів і якій відповідає заявленим у заяві про видачу судового наказу умовам що ОСОБА_1 ;

- з 0,13 куб.м станом на 01.10.2020 року до 0,13 куб.м. станом на 30.09.2021 року, жодного витрачання, як і зазначено в заяві, при цьому з 01.01.2021 року діє визначений законодавством тариф для відповідної групи споживачів і якій відповідає заявленим у заяві про видачу судового наказу умовам щодо ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог п.п.6.1 та 6.3 розділу VI «Порядок розрахунків» постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30.09.2015 року «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1384/27829 (з подальшими змінами), які повністю кореспондуються з вимогами пункту 2 глави 6 розділу VI «Комерційні умови доступу до газорозподільної системи для отримання/передачі природного газу» постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30.09.2015 року «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1379/27824 (з подальшими змінами) визначено:

«Розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою…

З 01 січня 2021 року річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, але не може бути меншою за:

39 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі;

126 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі;

314 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим (відповідає групі споживання ОСОБА_3 ).

Таким чином вимоги заяви про видачу судового наказу АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» відповідають вимогам законодавства виключно з 01.01.2021 року. При цьому споживач ОСОБА_1 сплачувала на користь заявника двічі: у березні 2020 року на суму 49,33 грн. та у вересні 2020 року на суму 154,14 грн. Вказані суми заявник врахував виключно у його розподіл заборгованості за 2020 рік, що як встановлено суддею не відповідає вимогам законодавства та дійсним платіжкам, які повинні бути нараховані споживачу ОСОБА_1 .

З`ясування вказаних обставин виходить за межі наказного провадження, де суддя виключно перевіряє достовірність та точність заборгованості, яку подає стягувач, а тому вирішення вказаного питання можливе виключно у порядку позовного провадження. При цьому вимоги заяви стягувача за період з 01.01.2021 року не можуть бути розглянуті окремо і по ним не може бути виданий наказ, оскільки вони є взаємопов`язаними з вимогами за період з 01.01.2020 року до 31.12.2020 року, враховуючи те, що розрахунок заборгованості, доданий АТ «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» до заяви про видачу судового наказу не відповідає загальним правилам математичного підрахунку та діючому законодавству, а споживач ОСОБА_1 здійснювала на користь стягувача платежі, які стягувач самовільно врахував на погашення заборгованості за період з 01.01.2020 року до 31.12.2020 року, яку сам і нарахував.

Підставою для відмови у видачі судового наказу суддя вказує п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, а саме подання заяви стягувачем з порушенням вимог ст.163 ЦПК України, а конкретно - відсутність належних документів, передбачених п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України, яким заявник обгрунтовує свої вимоги щодо конкретного підрахунку заборгованості.

Частиною третьою статті 165 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказаного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Пунктом 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» визначено, що якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги

телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності

відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових

доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких

послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати

документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків,

а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Згідно з ч.2 ст.165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

На підставі ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.13, ч.2 ст.164, п.1.ч.1, ч.2 та ч.3 ст.165, ч.1 ст.166, ст.ст.260-261, п.1 ч.1 ст.353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити у повному обсязі.

Копію ухвали разом із заявою про видачу судового наказу та додатками до неї надіслати заявнику акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» до відома, а копію заяви про видачу судового наказу залишити в матеріалах справи.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги заявником по справі, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У зв`язку з прийняттям головою Верховного Суду на підставі частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розпорядження «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської областей)» від 25.03.2022 року №14/0/9-22 ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду безпосередньо або через Первомайський міськрайонний суд Харківської області або шляхом використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали суду.

Суддя: О. В. Кочнєв