ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Попенко Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2021 року

по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Медікалазер», третя особа Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про розірвання договору ,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Медікалазер», третя особа Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про розірвання договору.

Позов мотивований тим, що 25 листопада 2019 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір купівлі-продажу № 2019011/035.

За договором ФОП ОСОБА_2 передав у власність позивача товар - апарат вакуумно-ротаційного масажу модель Jordi Shape (серійний номер: 9-003-002, в подальшому замінений продавцем на: серійний номер: Н8А), а покупець прийняв та оплатив його вартість 294 000,00 гривень на умовах договору, що підтверджують квитанції до прибуткового касового ордеру №757 від 25.11.2019, № 2 від 02.01.2020.

На товар та його частини був наданий загальним гарантійний термін - 12 місяців, що зазначено в гарантійному талоні від 02.01.2020, складеного ТОВ «Медікалазер» в складі Інструкції з експлуатації на апарат, який є виробником вказаного обладнанняю.

Позивачем було додержано умови виконання гарантійних зобов`язань, а саме: виконання планових технічних оглядів апарату кожні 6 місяців в спеціалізованому сервісному центрі компанії «Medicialaser», що підтверджується відміткою від 26.05.2020 в гарантійному талоні від 02.01.2020, а також проходження навчання за програмою «Технологія вакуумного ротаційного масажу Jordi Shape» в компанії «Medicialaser».

Під час користування обладнанням було виявлено істотний недолік якості товару у вигляді порушення нормального функціонування апарату вакуумно-ротаційного масажу модель Jordi Shape, у зв`язку з чим з 24.05.2020 по були здійснені певні дії для усунення вказаних недоліків.

У зв`язку тим, що протягом встановленого гарантійного терміну неодноразово були виявлені істотні недоліки якості товару, які роблять неможливим використання товару відповідно до його цільового призначення, які виникли з вини виробника товару та які не були усунуті протягом п`яти спроб, позивач просила суд розірвати договор купівлі-продажу 2019011/035 від 25 листопада 2019 року, та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Медікалазер» повернути вартість товару, розрахованої на час пред`явлення вимоги у сумі 47 9400, 00 гривен та понесені витрати на правову допомогу.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не доведені обставини, що мають значення для справи.

Також, скаржник зазначає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Судом встановлено, що 25 листопада 2019 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір купівлі-продажу № 2019011/035.

За договором ФОП ОСОБА_2 передав у власність позивача товар - апарат вакуумно-ротаційного масажу модель Jordi Shape (серійний номер: 9-003-002, в подальшому замінений продавцем на: серійний номер: Н8А), а покупець прийняв та оплатив його вартість 294 000,00 гривень на умовах договору, що підтверджують квитанції до прибуткового касового ордеру №757 від 25.11.2019, № 2 від 02.01.2020.

На товар та його частини був наданий загальним гарантійний термін - 12 місяців, що зазначено в гарантійному талоні від 02.01.2020, складеного ТОВ «Медікалазер» в складі Інструкції з експлуатації на апарат, який є виробником вказаного обладнанняю.

Встановлено та не заперечувалося сторонами, що протягом травня-червня 2020 стороною відповідача були усунені певні проблеми з вказаним апаратом.

Так, 15 червня 2020 позивач надіслав апарат до продавця у зв`язку із черговими скаргами на його роботу. Відповідачами за згодою для збереження нормальних стосунків із клієнтом та репутації на ринку було прийнято рішення про заміну центрального блоку апарату серійний номер 9-003-002 на інший аналогічний новий центральний блок апарату з серійним номером Н8А33911150, про що того ж дня було укладено акт заміни обладнання № 202006/022, відповідно до якого ФОП ОСОБА_2 та позивач прийшли до згод провести заміну обладнання, та відповідно до якого сторони претензій, пов`язаних з фінансовими розрахунками, якістю і станом обладнання не мають. Всі інші комплектуючі були залишені від минулого комплекту обладнання.

Протягом серпня 2020 року відповідачем на вимогу позивача було здійснено заміну маніпули, надана підмінна маніпула для роботи. Як вбачається з листування між сторонами позивачу було запропоновано враховуючи те, що обидві маніпули були справні прислати до сервісного центру основний блок апарату для того, щоб перевірити в чому дійсно причина проблем, про які каже позивач, однак цього позивачем зроблено не було, що на думку суду, унеможливлює вирішення питання щодо наявності істотних недоліків апарату .

Крім того, колегія суддів враховує, що судом першої інстанції була допитана в якості свідка безпосередньо позивач ОСОБА_1 , яка пояснила суду, що не займається підприємницькою діяльністю повязаною з використанням цього апарату, апарат придбала для власного споживання, дійсно, особисто пройшла курси з навчання правильної експлуатації апарату та направляла своїх знайомих на навчання щодо експлуатації апарату .

Також, судом апеляційної інстанції було встановлено, що дійсно ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець.

Крім того, колегія суддів бере до уваги те, що придбаний товар апарат вакуумно-ротаційного масажу - позивачкою було придбано для власних потреб, хоча й такий апарат відноситься до товарів, що виготовляються лише для задоволення суспільних потреб у розумінні ЗУ Про захист прав споживачів, однак, згідно з яким визначальним вважається призначення, а цільове використання продукції для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю.

Згідно ЗУ Про захист прав споживачів цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Також, у даному Законі визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 22 ч. 1 ст. 1 ЗУ Про захист прав споживачів), а продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (п. 18,19 ч. 1 ст. 1 ЗУ Про захист прав споживачів).

Так, судом апеляційної інстанції було перевірено та встановлено наступне, так, згідно до виписки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.05.2021 року, ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець - 11.03.2020 року, а свою діяльність припинила 05.05.2021 року, про що є відповідний запис № 002142556, на підставі власного рішення.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин, а саме, на момент укладення договору купівлі-продажу № 2019011/035 від 25 листопада 2019 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , на момент підписання акта прийому-передачі товару № 2019011/035 від 02 січня 2020 року (т.1.а.с.14) ОСОБА_1 , не була зареєстрована як фізична особа-підприємець.

У подальшому, 11.03.2020 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було зареєстровано ОСОБА_1 як фізичну особу підприємця, однак діяльність ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємеця, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підириємців та громадських формувань та у витягу з реєстру платників єдиного податку № 626, була пов`язаною з наступним:

56.30 Обслуговування напоями (основний);

56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування;

47.29 Роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спаралізованих магазинах:

47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованихмагазинах;

47.11Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами;

47.25 Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах.

А 05.05.2021 року вже було зареєстровано запис про припинення підприємницької діяльності за власним рішенням (т.1.а.с.229).

Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 підприємницька діяльність здійснювалась лише щодо вищевказаних видів діяльності та з 11.03.2020 року та не пов`язана з використанням придбаного апарату Jordi Shape в підприємницькій діяльності.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що норми Закону України «Про захист прав споживачів» розповсюджуються на договір купівлі-продажу 2019011/035 від 25.11.2019 року, укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою та ФОП ОСОБА_2 та у даному випадку спір стосовно виконання гарантійних зобов`язань підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про те, що в гарантійному талоні було зроблено лише один запис, оскільки позивачем не надано допустимих та належних доказів того факту, що позивач направляла його на адресу відповідача та їй було відмовлено у внесені запису до талону.

Крім того, відповідно до умов гарантійного обслуговування що визначені у Гарантійному талоні, відповідно до п. 6 названих умов також гарантійні зобов`язання не розповсюджуються: на імпульсні випромінювачі світла (лампи або діоди); з`єднувальні гнучкі шланги; насадки до маніпулі; корпус маніпули; кристали що випромінюють; дзеркала, оптичні елементи; електронні охолоджувальні елементи, що рухаються масажні ролики і їх електромагнітні приводи. Перераховані деталі і компоненти відносяться до категорії витратних матеріалів, гарантія на ці елементи становить 3 (три) місяці .

Як вбачається з матеріалів справи звернення до відповідачів стосувались саме витратних матеріалів, гарантії на які становила 3 місяці з 02.01.2020 по 02.04.2020, термін якої закінчилася. Таким чином не можна вважати недолік таким, що робить неможливим чи недопустимим використання товару, відповідно до його цільового призначення, який виник з вини виробника (продавця, виконавця), та після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому він взагалі не може бути усунутий.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми.

Згідно з положеннями п. 4 постанови КМУ «Про затвердження порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів» від 11.04.2002 № 506 гарантійний термін експлуатації - термін, протягом якого гарантується використання товару, в тому числі комплектуючих виробів та складових частин, за призначенням за умови дотримання споживачем правил користування і протягом якого виробник (продавець, виконавець) виконує гарантійні зобов`язання.

Колегія суддів враховує заперечення відповідача, що після чергової скарги було проведено заміну певних комплектуючих та запропоновано позивачу направити на адресу відповідача апарату для встановлення причини його несправності. Однак, позивач апарату не направила. Тому, встановити наявність істотних недоліків в ньому не має можливості, оскільки відповідного огляду та діагностики проведено не було.

Згідно п. 12 ст. 1 ЗУ про захист прав споживачів істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Для встановлення істотності недоліку товару необхідно наявність таких ознак: 1) неможливість чи недопустимість використання товару за призначенням; виникнення недоліку з вини виробника (продавця, виконавця); 2) повторний прояв недоліку з незалежних від споживача причин після його усунення, а також наявність хоча б однієї з таких ознак - він взагалі не може бути усунений, його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів, він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Крім того, в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції було роз`яснено сторонам по справі про право заявити клопотання про призначення в суді апеляційної інстанції відповідної судової експертизи. Проте, сторони не скористались своїм процесуальним правом.

Колегія суддів зазначає, що саме на споживача покладається обов`язок довести наявність істотного дефекту продукції, а тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.

Така правова позиція узгоджується із висновком КЦС ВС від 26.01.2022 у справі № 755/5301/16-ц.

Вирішення цієї цивільної справи та ухвалення у ній відповідного законного й обґрунтованого рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Усі ці складові могли бути з`ясовані лише у процесі доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК України, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено, як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено факту порушення відповідачами її прав, а саме, що є в наявності істотний дефект продукції, який виявлений під час дії гарантійного строку, а також після закінчення гарантійного строку, що стосується витратних матеріалів, та такий істотний дефект, у зв`язку з яким вона зверталась до відповідачів, є істотним недоліком товару і цей недолік виник саме з вини виробника, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко