Справа № 130/2123/20
Провадження № 22-ц/801/1212/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Заярний А. М.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 рокуСправа № 130/2123/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Денишенко Т.О., Стадника І.М.,

за участю секретаря судового засідання Олійник Г.Є.,

за участю сторін: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №130/2123/20 запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Жмеринської міської ради Вінницької області про визнання договору дарування майнового паю недійсним, скасування свідоцтва про право власності на майновий пай,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 та особи, яка приєдналась до апеляційної скарги ОСОБА_5 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 травня 2022 року,яке ухвалене суддею Заярним А.М. в Жмеринському міськрайонному суді Вінницької області, повний текст складено 11 травня 2022 року,

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Жмеринської міської ради Вінницької області про визнання договору дарування майнового паю недійсним, скасування свідоцтва про право власності на майновий пай, мотивуючи позовні вимоги тим, що в2001 році було реорганізовано колективне сільськогосподарське підприємство «Золотий колос» (КСП «Золотий колос») та виділено його майно, яке передано у спільну часткову власність членам колишнього КСП «Золотий колос».

23 березня 2001 року було створено Спілку громадян-співвласників «Господар», метою діяльності і створення Спілки є задоволення і захист спільних правових і економічних інтересів членів Спілки, пов`язаних з розпорядженням майном, отриманих в результаті реорганізації КСП «Золотий колос» та передачею в оренду. До складу спільного майна членів Спілки включено майновий комплекс, яке отримали члени Спілки у спільну часткову власності при виході з КСП «Золотий колос» с. Курилівці, в рахунок майнових паїв, та земельні частки (паї) передані сільськогосподарському підприємству ТОВ «Золотий колос» на умовах, зазначених в укладених сторонами договорах. Співвласники майна реалізовували свої права шляхом виділення майна в натурі відповідно до майнового паю, що підтверджувалось свідоцтвом про право власності.

Позивач ОСОБА_1 є членом спілки громадян співвласників «Господар», як власників майнових паїв.

Під час розгляду цивільної справи в суді в листопаді 2019 року позивачу стало відомо про укладення 08 грудня 2016 року договору дарування між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , відповідно до якого останній прийняв у власність майновий пай у пайовому фонді майна КСП «Золотий колос» с. Кудіївці. Відповідно до договору частка дарувальника визначена в розмірі 24980,00 грн або 0,47 % у пайовому фонді майна КСП «Золотий колос».

На підставі даного договору дарування відповідачу ОСОБА_3 Куриловецькою сільською радою 14 грудня 2016 року видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП серії ВІ №208, відповідно до якого ОСОБА_3 має право на пайовий фонд майна КСП «Золотий колос» СТОВ «Золотий колос» ТОВ «Куриловецьке і К» с. Курилівці з визначеною часткою в розмірі 24980 грн або 0,47 %.

Хоча на справді розмір частки відповідача ОСОБА_5 на той час відповідно до договору оренди склала 1,25 % та вартість частки в грошову еквіваленті 17800 грн.

16 квітня 2010 року та 16 лютого 2016 року ОСОБА_5 відповідно до акту в рахунок майнового паю було передано майно залишковою вартістю 884 грн та 1712 грн, проте після виділення вищевказаного майна відмітки про виділення майна в натурі в своєму Свідоцтві про право власності на майновий пай члена КСП не зробив. Крім того, на виділенні майна 16 лютого 2016 року ОСОБА_5 не мав права, адже відчужив своє Свідоцтво шляхом укладення договору дарування майнового паю 08 грудня 2016 року.

При отриманні майна в натурі відповідачем ОСОБА_5 його частка як грошовому розмірі та і у відсотках пайового фонду змінилась. Враховуючи вищевикладене вчинення вищевказаного договору дарування майнового паю, частка Дарувальника визначена в розмірі 24980 грн або 0,47 % не відповідає дійсності, а розмір майнового паю у пайовому фонді майна КСП «Золотий колос» подарований відповідачем становив значно меншу вартість.

Даний договір дарування порушує права позивача як співвласника майнового комплексу, яке було передано у спільну часткову власність членам колишнього КСП «Золотий колос», оскільки у відповідача ОСОБА_3 виникло право реалізувати свої права разом з іншими співвласниками, шляхом виділення майна в натурі або отримання грошових коштів відповідно до майнового паю, яке отримав в дар.

Таким чином, позивач просив суд: визнати недійсним договір дарування майнового паю, укладений 08 грудня 2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , який посвідчений в реєстрі нотаріальних дій за №1952 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лавреновим І.А.; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ВІ №208, видане Куриловецькою сільською радою 14 грудня 2016 року на ім`я ОСОБА_3 .

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 травня 2022 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір дарування майнового паю, який укладений 08 грудня 2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , посвідчений в реєстрі нотаріальних дій за №1952 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лавреновим І.А. Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ВІ №208, видане Куриловецькою сільською радою 14 грудня 2016 року на ім`я ОСОБА_3 . Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 по 420 грн з кожного, на користь ОСОБА_1 .

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, до якої приєднався ОСОБА_5 , оскільки вважає його незаконним, необґрунтованим, судом першої інстанції допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до невідповідності висновків суд обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог, стягнути судові витрати.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оспорюваний договір дарування майнового паю, який укладений 08 грудня 2016 року між відповідачами, ніяким чином не порушує права та інтереси позивача ОСОБА_1 , а тому вважає позов безпідставним.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції повністю з`ясував обставини справи та ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення частково не відповідає.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції, виходив з того, що згідно спірного договору дарування майнового паю від 08 грудня 2016 року, ОСОБА_5 подарував ОСОБА_3 майновий пай у пайовому фонді майна КСП «Золотий колос», частка якого становить 24980 грн або 0,47 %, проте матеріалами справи підтверджено, що на час укладення договору частка майна ОСОБА_5 складала лише 15711 грн або 0,29 %. Тому, суд прийшов до висновку, що даний договір дарування майнового паю слід визнати недійсним відповідно до ст. 215 ЦК України, а також скасував свідоцтво про право власності на майновий пай серії ВІ №208, яке видане на його підставі.

Колегія суддів, не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що статутом спілки громадян співвласників «Господар» с. Курилівці Жмеринського району, затвердженого загальними зборами громадян співвласників визначено загальні принципи діяльності спілки. Метою діяльності і створення Спілки є задоволення і захист законних спільних правових і економічних інтересів членів Спілки, пов`язаних з розпорядженням як спільним, так і персоніфікованим майном, отриманим в результаті реорганізації КСП «Золотий Колос» та передачею в оренду земельних часток (паїв). До складу майна, що знаходиться у спільній частковій власності співвласників включено майно, отримане від КСП «Золотий Колос» згідно укладеного договору від 20 квітня 2000 року. Майно, яке перебуває у спільній частковій власності членів Спілки, передано за цивільно-правовими угодами СТОВ «Золотий Колос» (т.1 а.с.14 16).

На підставі договору оренди від 01 січня 2009 року, укладеного між співвласниками майна в особі голови спілки ОСОБА_6 і ТОВ «Куриловецьке і К» в особі директора ОСОБА_7 , співвласниками передано товариству належні їм на праві спільної часткової власності основні засоби та інше майно в оренду на 10 років. Додатком до Договору визначено перелік співвласників із майнової частки, що передається в оренду. Відповідно до даного додатку розмір частки ОСОБА_5 становить 1,25 %, або 17800 грн, частка ОСОБА_1 становить 0,29 % або 4200 грн (т.1 а.с.17 19).

Згідно копії свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ V №013057 від 26 липня 2002 року та серії ВІ № 236 від 15 лютого 2019 року ОСОБА_1 мав право на пайовий фонд майна КСП «Золотий колос». За першим свідоцтвом його частка складала 11201 грн або 0,22 відсотків, за другим 14000 грн або 0,26 відсотків, загальна вартість пайового фонду підприємства становить 5361438 грн. В свідоцтвах міститься відмітка про виділення в натурі та передання для оформлення права власності ОСОБА_1 частини будівлі зерноскладу на підставі протоколу від 30 квітня 2019 року (т.1 а.с.9 10; 189 190).

Відповідно до копії протоколу №2 зборів уповноважених членів Спілки «Господар» громадян співвласників майна від 30 квітня 2019 року с. Курилівці, вирішено виділити ОСОБА_1 в натурі майно першої групи - частину цегляного зерноскладу загальною площею 209 кв.м. (т.1 а.с.67, 191). Актом приймання передачі майна від 03 травня 2019 року це майно ОСОБА_1 було передано (т.1 а.с.68).

Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, зерносклад 11 вересня 2019 року (т.1 а.с.69).

Таким чином, ОСОБА_1 як член спілки громадян-співласників « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на підставі на підставі свідоцтв серії НОМЕР_1 від 26 липня 2002 року та серії ВІ № 236 від 15 лютого 2019 року, отримав із пайового фонду майна КСП «Золотий колос» зерносклад в рахунок своє частку мана (0,22% та 0,26%), а тому вони є погашеними.

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ №297, виданого Куриловецькою сільською радою 10 лютого 2020 року ОСОБА_1 ще має право на пайовий фонд майна КСП «Золотий колос» с. Курилівці в розмірі 4633 грн або 0,09 відсотки, який не погашений (т.1 а.с.81).

Згідно копії списку пайовиків майна першої групи залишок майна ОСОБА_1 становить 4630 грн (т.1 а.с.164 166).

У відповідності до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність (частина перша статті 717 ЦК України).

Частиною другою статті 718 ЦК України передбачено, що дарунком можуть бути майнові права, якими дарувальник володіє або які можуть виникнути у нього в майбутньому.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним договору дарування майнового паю, позивач посилався на те, що даний договір дарування порушує права позивача як співвласника майнового комплексу, яке було передано у спільну часткову власність членам колишнього КСП «Золотий колос», оскільки у відповідача ОСОБА_3 виникло право реалізувати свої права разом з іншими співвласниками, шляхом виділення майна в натурі або отримання грошових коштів відповідно до майнового паю, яке отримав в дар.

Згідно зі статтями 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушення (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Згідно з частинами першою, третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, зокрема, що у результаті визнання договору недійсним майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені та така особа отримує що-небудь в результаті проведення реституції чи віндикації. У зв`язку з цим виділяють декілька критеріїв визначення заінтересованості позивача в оспорюваному договорі: права і законні інтереси заінтересованої особи безпосередньо порушені договором, у результаті визнання договору недійсним майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені, заінтересована особа отримує що-небудь в результаті проведення реституції (права, майно).

Загальні правила щодо правових наслідків недійсності правочинів сформульовані в статті 216 ЦК України, у якій зазначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Відповідно до копії договору дарування майнового паю від 08 грудня 2016 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , ОСОБА_5 безоплатно передав у власність майновий пай у пайовому фонді майна КСП «Золотий колос» с. Курилівці. Відповідно до зазначеного в пунктах 2 та 4 цього Договору, майновий пай, який дарувальник дарує згідно з даним договором, належить йому на праві власності, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_2 від 12 липня 2001 року, його частка складає в розмірі 24980 грн або 0,47% (т.1 а.с.12).

На підставі договору дарування свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ № 012871 на ім`я ОСОБА_5 на право на пайовий фонд майна КСП «Золотий колос» в розмірі 24980 грн або 0,47 % анульовано, що вбачається з копії свідоцтва (т.1 а.с.13).

Відповідно до копії актів приймання передачі майна від 16 квітня 2010 року та 16 лютого 2016 року ОСОБА_5 було проведено майна в рахунок майнового паю, згідно протоколу №1 від 03 квітня 2010 року та 28 січня 2016 року, а саме: причіп ПСЄ 12,5 залишковою вартістю 1198 грн, розкидач ЗЖВ залишковою вартістю 631 грн, культиватор КПС залишковою вартістю 884 грн, трактор МТЗ-80 залишковою вартістю 1712 грн (т.1 а.с.20 21, 82 84).

Відповідно до копії заяви від 12 січня 2016 року, адресованої голові спілки співвласників «Господар» ОСОБА_5 просив виділити в рахунок майнового паю трактор МТЗ-80 та станок деревообробний (т.1 а.с.131).

Згідно відомостей Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області ОСОБА_5 являвся власником майна, зокрема: причіпа ПСЄ-Ф-12,5А, 1991 р., трактора колісного МТЗ-80, 1985р., причіпа-ємність ЗЖВ-3,2, 1989 р. (т.1 а.с.202). Перший залишається зареєстрований за ним, два останніх наразі зняті з обліку.

Таким чином, частка ОСОБА_5 на час укладення договору дарування свідоцтво серії НОМЕР_2 на право на пайовий фонд майна КСП «Золотий колос» ОСОБА_3 , була меншою, аніж вказано в договорі, адже йому в рахунок його частки до цього вже було виділено вказане вище майно, що і не заперечується сторонами.

В.о. голови спілки співвласників «Господар», яким наразі є ОСОБА_1 на вимогу відповідача 04 лютого 2021 року надав довідку про залишок вартості майна ОСОБА_5 станом на 08 грудня 2016 року, який складає щодо майна 1 групи 15711 грн (т.1 а.с.205).

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги в частині визнання недійсним договору дарування майнового паю від 08 грудня 2016 року, суд першої інстанції належним чином не звернув уваги, що в матеріалах справи міститься копія договору про внесення змін до договору дарування майнового паю від 08 грудня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лавреновим І.А., згідно якого 02 червня 2021 року внесено зміни до договору дарування майнового паю від 08 грудня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лавреновим І.А. Даним договором внесено зміни до п.4 та п.5 Договору дарування та визначено частку Дарувальника в розмірі 15711 грн або 0,29 % (т.1 а.с.183).

З цього договору вбачається, що сторони на підставі розрахунку від 04 лютого 2021 року залишкової вартості майна ОСОБА_5 станом на 08 грудня 2016 року та довідки №71 від 26 березня 2021 року у зв`язку з помилками у визначені розміру частки майнового паю у пайовому фонді майна КСП «Золотий колос» станом на 08 грудня 2016 року у результаті зменшення частки внести виправлення до п.4 Договору дарування та визначити частку дарувальника в розмірі 15711 грн або 0,29%.

Нормами чинного законодавства не передбачено внесення виправлень в текст нотаріально посвідченого договору, усунення таких помилок є можливим лише шляхом укладення між сторонами договору про внесення змін до договору дарування, що і було зроблено відповідачами у договір про внесення змін від 02 червня 2021 року, який посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лавреновим І.А.

За таких обставин, колегія суддів, приходить до висновку, що відповідачі усунули ті помилки, які існували при укладені оспорюваного договору дарування майнового паю від 08 грудня 2016 року у спосіб визначений законом, а тому ці вимоги не підлягають до задоволення.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовної вимоги про визнання недійсним договору дарування майнового паю від 08 грудня 2016 року підлягає скасуванню та в цій частині позову слід відмовити.

Щодо оскарження свідоцтва про право власності на майновий пай.

Згідно з пунктами 13, 14 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177, майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком.

Свідоцтво видається сільською, селищною або міською радою згідно із списком осіб, які мають право на майновий пай підприємства. До зазначеного списку додаються такі документи: акт розрахунку уточненого пайового фонду; уточнена структура пайового фонду; уточнений перелік майна пайового фонду. Для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Аналогічні по суті положення містилися в пунктах 13, 14 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62(далі - Порядок № 62), який втратив чинність 24 травня 2013 року на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства від 11 квітня 2013 року № 253.

Порядком № 62 (пункти 15, 16) також передбачалося, що виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводилося підприємством-користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі. При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна мало зробити відмітку про виділення майна в натурі у свідоцтві про право власності на майновий пай члена КСП, що засвідчувалося підписом керівника підприємства та печаткою. Вказане свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна могло бути підставою для оформлення права власності на виділене майно у встановленому порядку.

ОСОБА_1 ставить питання про скасування свідоцтва серії НОМЕР_3 від 14 грудня 2016 року, виданого Куриловецькою сільською радою ОСОБА_3 , на підставі договору дарування, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 оскільки частка, яка зазначена в ньому в розмірі 24980 грн, або 0,47% завищена і не відповідає дійсності.

Як вбачається з свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ №208 від 14 грудня 2016 року, виданого Куриловецькою сільською радою ОСОБА_3 , згідно якого останній отримав право на пайовий фонд майна КСП «Золотий колос» СТОВ «Золотий колос» ТОВ «Куриловецьке І.К.» с. Курилівці в розмірі 24980 грн або 0,47% (т.1 а.с.11).

02 червня 2021 року представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернувся з листом до старости Куриловецького старостинського округу Жмеринської міської ради щодо внесення змін/ виправлень до Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства Серії ВІ №208 ОСОБА_3 (т.1 а.с.184 185). Однак йому було відмовлено, через відсутність таких повноважень (т.1 а.с.186).

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо скасування свідоцтва серії НОМЕР_3 від 14 грудня 2016 року, оскільки частка, яка зазначена в ньому в розмірі 24980 грн, або 0,47% завищена і не відповідає дійсному її розміру, так як вбачається з матеріалів справи на час укладення договору 08 грудня 2016 року, частка майна ОСОБА_5 складала лише 15711 грн або 0,29 %, що є меншою на 9269 грн або на 0,18% від зазначеної в оскаржуваному свідоцтві, а тому порушує права та інтереси позивача, як співвласника майнового комплексу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ВІ №208, видане Куриловецькою сільською радою 14 грудня 2016 року на ім`я ОСОБА_3 , підлягає залишенню без змін.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки на момент звернення ОСОБА_1 з позовом до суду предмет спору існував, його права як співвласника майнового комплексу було порушено.

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права відповідно частин 1, 3 статті 376 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення по суті позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження в матеріалах справи.

Відповідно до частин 1, 6 та13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При поданні апеляційної скарги ОСОБА_3 сплатив судовий збір в розмірі 2520 грн. ОСОБА_5 при поданні заяви про приєднання до апеляційної скарги також сплатив 2520 грн.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1260 грн, оскільки його апеляційна скарга задоволена частково.

Крім того, підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 судовий збір за подання заяви про приєднання до апеляційної скарги в розмірі 1260 грн.

Керуючись ст. ст.141, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 та особи, яка приєдналась до апеляційної скарги ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 травня 2022 року в частині задоволення позовної вимоги про визнання недійсним договору дарування майнового паю від 08 грудня 2016 року скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1260 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 судовий збір за подання заяви про приєднання до апеляційної скарги в розмірі 1260 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20 липня 2022 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Денишенко Т.О.

Стадник І.М.