Справа № 308/356/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Дегтяренко К.С.

за участю секретаря судових засідань Чейпеш В.В.

за участі учасників:

представника скаржника адвоката Шпуганич В.П.

державного виконавця Боринська Ж.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді, матеріали справи за скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Шпуганича Василя Петровича на дії Ужгородського міського відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), -

встановив:

Заявник ОСОБА_1 через свого представника адвоката Шпуганич В.П. звернувся до суду із вищевказаною скаргою.

В обгрунтування скарги посилається на наступне, виконавче провадження № 52321030 відкрито з примусового виконання виконавчого листа № 2п-5186/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Райффайзен Банк Аваль коштів на суму 79749.19 грн.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 30.07.2018 р, проведено заміну стягувана Райффайзен Банк Аваль його правонаступником ТОВ Українська факторингова компанія.

Постановою від 29.03.2017 р. виконавчий документ повернуто стягувачу.

Довідкою від 09.11.2021 р. підтверджується відсутність заборгованості перед банком по вказаному кредитному договору.

Довідкою від 28.05.2021 р. підтверджується відсутність заборгованості перед стягувачем. Виконавчий збір в сумі 7974.19 грн. сплачено у межах виконавчого провадження № 66512188.

Виконавче провадження за № 59486783 відкрито 09 липня 2019 року постановою Ужгородського МВ ДВС з примусового виконання виконавчого листа № 308/13896/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Райффайзен Банк Аваль коштів на суму 79749.19 грн.

22 листопада 2019 року було винесено постанову про арешт майна боржника.

14 липня 2019 року винесено постанову про арешт коштів боржника.

Постановою від 29 січня 2021 року виконавчий документ було повернуто стягувачу.

При поверненні виконавчого листа стягувачу арешт майна та рахунків не скасовано.

Довідкою від 28 травня 2021 року підтверджується відсутність у кредитора претензій до позивача.

Заявою від 28 травня 2021 року стягувач просив повернути йому виконавчий лист без виконання.

На примусовому виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження № 64696514 з примусового виконання виконавчого листа № 308/13896/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Українська факторингова компаніякоштів на суму 79749.19 грн.

Виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі його заяви про що винесено постанову від 13.08.2021 р.

З даного приводу на адресу відділу ДВС 29 листопада 2021 року було скеровано відповідні заяви про скасування заходів забезпечення виконання у відповідності до ст. 40 ЗУ Про виконавче провадження .

У межах ВП № 64696514 та ВП 52321030 надано відповіді про неможливість скасування накладених арештів з посиланням на ст. 59 ЗУ Про виконавче провадження.

У межах ВП 59486783 відповідь відсутня.

Копії відповідей отримано у відділі ДВС 27 грудня 2021 року.

30 грудня 2021 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду скеровано позов про зобов`язання вчинення відповідних дій. Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.01.2022р. у справі № 260/8218/21 у частині проваджень № 52321030, ВП № 59486783 та ВП № 64696514 при виконанні виконавчого листа виданих Ужгородським міськрайонним судом у цивільній справі відмовлено. Роз`яснено що розгляд цієї вимоги ходить до компетенції суду який видав виконавчий документ.

Позивач вважає відмову у скасування заходів забезпечення виконання (арешти рухомого і нерухомого манна, розрахункових рахунків, грошових коштів у межах виконавчих проваджень ВП № 52321030, ВП № 59486783, та ВП №64696514 на підставі поданих заяв від 29.11.2021 р., протпправними, у звязку з відсутністю заборгованості перед стягувачем та повного погашення виконавчого збору, тому просить поновити строк звернення до суду та скаргу задовольнити.

Представник заявника в судовому засіданні симоги скарги підтримав, просив таку задовольнити.

Представник стягувача в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, своєї позиції, щодо скарги не висловив, будь яких заяв на адресу суду не надходило. У відповідності до ч.2 ст. 450 ЦПК України, суд вважає, за можливе розглянути скаргу у його відсутності.

Державний виконавець Ужгородського МВ ДВС в судовому засіданні відносно скарги заперечила, посилаючись на обставини викладені у письмовому запереченні щодо скарги.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що на виконанні в Ужгородському МВ ДВС перебував на виконанні виконавчий лист Ужгородського міськрайонного суду № 2п-5186/10, щодо виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/4041/73/38344 від 11.03.2008 року. Внаслідок виконання вищевказаного виконавчого листа було відкрито декілька виконавчих проваджень.

Боржником у вказаних виконавчих провадженнях був ОСОБА_1 , стягувачами, ПАТ «Райффайзен Банк аваль», ТОВ «Україниська факторингова компанія».

Внаслідок проведення зміни стягувача на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.07.2018 року, відбулась заміна номеру виконавчого листа з № 2п-5186/10 на 308/13896/18.

На виконанні у Ужгородського МВ ДВС перебували наступні виконавчі провадження:

- ВП № 52321030 виконавче провадження відкрито за виконавчим документом № 2п-5186/09 від 13.04.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу у сумі 79749, 19 грн. Виконавче провадження завершено на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна). У вказаному виконавчому провадженні винесено постанову про арешт майна боржника. Арешт не знято;

ВП № 59486783 - виконавче провадження відкрито за виконавчим документом № 308/13896/18 від 11.03.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу у сумі 79749, 19 грн. Виконавче провадження завершено на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна). У вказаному виконавчому провадженні винесено постанову про арешт майна боржника. Арешт не знято;

ВП № 64696514 - виконавче провадження відкрито за виконавчим документом № 2п-5186/09 від 13.04.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу у сумі 79749, 19 грн. Виконавче провадження завершено на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (заява стягувача про повернення виконавчого документу без виконання). У вказаному виконавчому провадженні арешт на майно та кошти боржника не накладався;

ВП № 66512188 - виконавче провадження відкрито на підставі постанови № 64696514 від 03.03.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь держави виконавчого збору у розмірі 7974,92 грн. Виконавче провадження завершено на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (повне погашення виконавчого збору). У вказаному виконавчому провадженні винесено постанову про арешт майна боржника. Арешт знято;

З матеріалів справи вбачається, що всі виконавчі провадження стосувались стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/4041/73/38344 від 11.03.2008 року та сума заборгованості складала 79749,19 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) й визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативноправовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч.1 ст.18 ЦПК Українисудові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідност. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчі документи повернуто стягувачу на підставі п. 2 частини першої ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Боржник ОСОБА_1 уреголював спір із стягувачем ТОВ «Українська факторингова компанія», та остання претензій до нього не має, у зв`язку з повним погашенням заборгованості за кредитним договором № 014/4041/73/38344 від 11.03.2008 року, що підтверджується Довідкою про відсутність заборгованості від 28.05.2021 року Вих № 5513.

Крім того ТОВ «Українська факторингова компанія», звернулась до державного виконавця із заявою за № 5515 від 28.05.2021 року про повернення в/листа без виконання/

Виконавчий лист по справі № 308/13896/18 на примусовому виконанні не перебуває, будь-які виконавчі дії у виконавчому провадженні проводяться, що підтвердила, у судовому засіданні державний виконавець.

До посилання державного виконавця, на той факт, що стягувач має право пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки строк такого звернення не минув, суд відноситься критично, враховуючи, наявність довідки про відсутність претензій стягувача до боржника і повне погашення перед стягувачем заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи вищевикладене, та те що стосовно ОСОБА_1 не перебуває на виконанні відкритих виконавчих проваджень, під час виконання яких було накладено арешт на все майно, крім того під час повернення виконавчого листа, арешт з майна знято не було, що порушує законні права ОСОБА_1 як власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Тому, у суду є всі підстави для задоволення вимоги про зобов`язання державного виконавця зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 по виконавчим провадженням № 52321030 та № 59486783.

Крім того, відповідно до ч.1,2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Аналізуючи вищевказані норми законодавства можливо зробити висновок про те, що повернення виконавчого листа стягувачу - це одна із форм закінчення виконавчого провадження, що у розумінні вимог ст.40 вказаного Закону передбачає скасування вжитих раніше заходів примусового виконання рішення.

Враховуючи те, що запис до Єдиного реєстру боржників вносився для забезпечення необхідності виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду справа № 2-п-5186/10, про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/4041/73/38344 від 11.03.2008 року, претензій до ОСОБА_1 , стягувач не має, через повне погашення заборгованості, тому необхідності для подальшого існування запису в Єдиному реєстрі боржників відносно ОСОБА_1 не має, тому є підстави для виключення відомостей про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників по виконавчим провадженням № 52321030 та № 59486783.

Щодо вимог представника заявника скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо викнання рішення, а також провести інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження, хоча така норма і міститься у ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», однак в даному випадку представником ОСОБА_1 не конкретизовано, які саме інші заходи та дії,які були проведені у вищевказаних виконавчих провадженнях треба скасувати, а тому на думку суду вказана вимога є необґрунтованою.

Щодо поновлення строку звернення із скаргою до суду.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій (ч.1). Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ч.2).

Суд вважає, що заявником доведена поважність пропуску строку звернення до суду із скаргою, а тому такий підлягає до задоволення.

На підставі наведенного та керуючись ст.ст.447, 448, 450 ЦПК України, суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із скаргою.

Скаргу задовольнити частково.

Забов`язати Ужгородського міський відділ Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) зняти арешт з майна (все майно) боржника ОСОБА_1 накладений у виконавчих провадженнях № 52321030 та № 59486783.

Виключити відомості про боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

В іншій частині скаргу залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст ухвали буде виготовлено протягом п`яти днів до 08.07.2022 року включно.

Суддя Дегтяренко К.С.

Виготовлено з АСДС

Суддя Дегтяренко К.С.