КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Лісовська О.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5837/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Ігнатченко Н.В., Савченка С.І.,

секретар - Олешко Л.Ю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Київська міська рада про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -

В с т а н о в и в :

У серпні 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка є двоюрідною сестрою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім неї спадкоємцями після померлої є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 ніколи не мала власних дітей, була активною жінкою, постійно перебувала у відрядженнях, тому позивачка не могла і подумати, що вона може так рано піти з життя. Разом з померлою проживав ОСОБА_2 , який своєчасно подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини.

Позивачка постійно проживає у м. Сквира, піклується про хворого онука - ОСОБА_5 , який є інвалідом. Сама позивачка також є особою, яка потребує допомоги, оскільки перебуває на постійному обліку у лікаря, рідко виїздить за межі м. Сквира, не мала можливості зустрічатися з сестрою. Про смерть сестри позивачка дізналась після отримання позовної заяви ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування. Позивачка 08 липня 2021 року звернулась до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з пропуском строку.

На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ..

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22 вересня 2021 року до участі у справі залучено третю особу - Київську міську раду.

Від представника третьої особи 03 листопада 2021 року надійшли письмові пояснення , в яких представник просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 28 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено .

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушенням норм матеріального і процесуального права , ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначала ,що суд безпідставно не взяв до уваги поважність пропуску строку для подання заяви .

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 07 липня 2022 року за адресами , які були зазначені в матеріалах справи . Заяв щодо зміни місця проживання або місцезнаходження від апелянта не надходило. Представник апелянта приймала участь у розгляді справи в суді апеляційної інстанції . Відповідач ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи за його відсутності .

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи , що відповідач ОСОБА_3 та третя особа та були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи , відсутні підстави вважати причини їх неявки до суду поважними .

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: на квартиру за адресою : АДРЕСА_1 .

При житті ОСОБА_4 заповіт не складала.

Відповідно до матеріалів спадкової справи, відкритої П`ятнадцятою Київською державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_4 із заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 подав заяву про відмову від спадщини .

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини 08 липня 2021 року.

Постановою державного нотаріуса від 08 липня 2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 було відмовлено у зв`язку з пропуском строку для подачі такої заяви після смерті ОСОБА_4 .

Позивачка ОСОБА_1 просила суд визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини строком 2 місяці, мотивуючи це тим, що вона пропустила його з поважних причин, оскільки не знала про смерть сестри, дізнавшись про це лише наприкінці грудня 2019 року.

Згідно ст.ст. 1268,1269,1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її і протягом шести місяців з часу відкриття спадщини спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин.

За змістом ст. 1272 ЦК України, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може звернутися до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, достатнього для подання такої заяви.

Поважними причинами слід вважати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) , а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем законодавством не передбачено.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини.

У разі коли після спливу строку для прийняття спадщини та розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (стаття 1272 ЦК) , такі спадкоємці мають право вимагати передання їм частки в натурі шляхом перерозподілу майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. При переході за цих обставин спадкового майна як відумерлої спадщини до територіальної громади такий спадкоємець має право вимагати його передання в натурі, а у разі його продажу має право на грошову компенсацію на підставі статті 1280 ЦК.

Згідно із ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253, ч. 3, 5 ст. 254 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок; строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Таким чином, шестимісячний строк на подачу заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 почав свій перебіг 30 вересня 2017 року та закінчився 29 березня 2018 року.

Як видно із матеріалів справи ,рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2020 року ,залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 23 червня 2020 року ОСОБА_2 відмовлено у встановленні факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_4 та визнанні його спадкоємцем четвертої черги за законом ( а.с. 72-76) . Як видно з тексту в казаних рішень із заявою ОСОБА_2 звернувся до суду у червні 2018 року .

Крім того,як видно із матеріалів справи , ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 20 липня 2020 року затверджено мирову угоду між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 щодо розподілу спадкового майна , а саме квартири за адресою : АДРЕСА_1 ( а.с. 108) . Вказана ухвала набрала законної сили .

Представник третьої особи зазначив ,що Київська міська рада позбавлена можливості визнати спадщину відумерлою і прийняти майно у комунальну власність , оскільки згідно виписки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно квартира за адресою : АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 ( 1/5 частина ) , ОСОБА_3 ( 1/5 частина), ОСОБА_2 ( 3/5 частини) .( а.с. 29) .

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі N 6-1320цс17 зроблено висновок, що "право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними".

Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачка ОСОБА_1 зі спадкодавцем не проживала, а тому відповідно до положень ст. 1269 ЦК України, мала особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини в шестимісячний строк з моменту її відкриття.

Як на підставу для поновлення строку для подачі заяви позивачкою зазначено , що їй до грудня 2019 року не було відомо про смерть сестри, хоча вона постійно з нею спілкувалася, але у серпні 2017 року ОСОБА_4 повідомила сестру, що планує їхати працювати до Франції, а тому позивачка вважала, що відсутність зв`язку з сестрою пов`язана з перебуванням останньої за кордоном.

Крім того, позивачка вказує про те, що у березні 2018 року нею був втрачений мобільний телефон з усіма контактами, а через хворобу свого онука, за яким вона здійснює догляд, вона не мала можливості виїхати до м. Києва і відвідати сестру, щоб з`ясувати, де вона і чому не виходить на зв`язок.

На підтвердження свого стану здоров`я ОСОБА_1 надала суду виписку з медичної карти амбулаторного хворого та виписку з медичної карти стаціонарного хворого, відповідно до якої вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 10 грудня 2019 року по 18 грудня 2019 року.

Крім того ОСОБА_1 надала суду свідоцтво про народження ОСОБА_5 , 2014 року народження, та висновки ЛКК від 04 грудня 2018 року та від 04 листопада 2020 року про встановлення дитині інвалідності.

Позивачка вказувала , що саме її стан здоров`я та стан здоров`я онука заважали їй своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої сестри.

Вказані доводи позивачки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами . Так сама позивачка не заперечувала , що лише наприкінці грудня 2019 року вона приїхала додому до сестри, де двері їй ніхто не відчинив, у подальшому від ОСОБА_2 вона дізналася про смерть сестри. Разом з тим , з заявою про прийняття спадщини позивачка звернулася до нотаріуса лише у липні 2021 року ( більше ніж через два роки)

Надані суду медичні документи позивачки та її онука не дають суду підстав вважати поважними причини пропуску строку, а лише свідчать про тимчасові погіршення стану здоров`я у позивача. Також суд першої інстанції зазначив, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона здійснює постійний догляд за своїм онуком, який є особою з інвалідністю. Будь-яких доказів ,що вона є єдиною особою, яка доглядає онука , за наявності у нього батьків , не надано ні суду першої інстанції , ні до апеляційної скарги .

З огляду на вказане, правильним є висновок суду , що протягом більше двох років( із 2017 по 2019 рік) позивачка не цікавилася долею сестри, і відсутні об`єктивні причини для того, щоб вважати, що остання більше двох років не виходить на зв`язок начебто через перебування за кордоном.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції , що існує безліч можливостей для того, щоб зв`язатися з будь-якою особою, навіть якщо вона перебуває за кордоном, а той факт, що позивачка тривалий час не цікавилася долею сестри, не свідчить про поважність причин для поновлення їй строку. Доводи позивачки про втрату нею мобільного телефону не були підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак суд правильно не прийняв вказане твердження як доказ .

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі N 381/4482/16-ц (провадження N 61-12844св18).

Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на встановлені обставини , суд першої інстанції правильно вважав , що будь-яких перешкод у позивачки для подачі заяви про прийняття спадщини не було, а спадкоємець свідомо не скористалася правом на прийняття спадщини, не вчинила будь-яких дій для прийняття спадщини з моменту її відкриття і до закінчення 6-ти місячного строку, а тому правові підстави для визначення додаткового строку відсутні .

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

З урахуванням встановлених обставин та відповідних їм правовідносин, з урахуванням вимог цивільного законодавства, суд прийшов до правильного висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні .

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, відповідно до ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає ,що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,375,381 - 384 ЦПК України , суд ,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення .

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 21 липня 2022 року.

Головуючий

Судді