Номер провадження: 22-ц/813/6706/22
Справа № 509/4790/21
Головуючий у першій інстанції Жижка О. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 січня 2022 року у складі судді Жижки О.В.,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи ОСОБА_3 , про стягнення на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення сином 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання, а також просила зобов`язати відповідача оплатити друге півріччя навчання сина в університеті, у розмірі 12 075 грн., допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Позов обґрунтовано тим, що 12.11.1995 між сторонами укладено шлюб, який 13.09.2007 було розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час навчається на 3 курсі факультету №1 навчально-наукового інституту права та кібербезпеки (спеціальність: 081 «Право», бакалавр, на умовах договору) денної форми навчання Одеського державного університету внутрішніх справ (IV рівень акредитації). Вартість навчання, згідно з умовами договору про надання освітніх послуг, складає 24 150 грн. на рік. Позивачем сплачено 12 075 грн., оплатити всю суму позивач не в змозі. Син проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач не в змозі самостійно утримувати сина, оскільки її заробітна плата складає 8 000 грн. на місяць, інших видів доходу позивач не має. Син потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відповідач є працездатним, працює і отримує заробітну плату, інших дітей не має, аліментів нікому не сплачує, а тому на думку позивача, відповідач має можливість надавати грошову допомогу на утримання спільного сина.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 січня 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання, починаючи з 13.09.2021 року. Зобов`язано ОСОБА_2 оплатити друге півріччя навчання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Одеському державному університеті внутрішніх справ МВС України, у розмірі 12075 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1816 грн. Допущено негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати, та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з відповідача аліменти на навчання у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходів), в іншій частині в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що задовольняючи позов суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позов подано з посиланням на стягнення аліментів без додаткових витрат, водночас позивач посилається на ст. 185 СК України відповідно до якої просить зобов`язати відповідача сплатити додаткові витрати. Вказана вимога заявлена безпідставно та позивачем не надано ніяких доказів з цього приводу. У даній справі два різних предмети позову, а саме стягнення аліментів на навчання та зобов`язання вчинити певні дії, що не відповідає чинному законодавству. В тому числі несплачений судовий збір за другу вимогу, чим, на думку відповідача, порушено ЗУ «Про судовий збір» та безпідставно стягнуто з відповідача судовий збір у розмірі 1816 грн. Суд безпідставно не прийняв до уваги докази, надані відповідачем про те, що відповідач має батьків пенсіонерів, яким він надає матеріальну допомогу. Відповідач зазначив, що суд безпідставно стягнув з нього на користь позивача додаткові витрати та зазначив, що в повному обсязі сплачував аліменти на утримання дитини до досягнення сином повноліття. В заперечення вимоги позивача про стягнення з відповідача вартості навчання за друге півріччя у розмірі 12075 грн., останній послався на постанови ВС від 04.12.2019 року у справі №320/383/19, від 01.04.2019 року у справі №233/3518/17, від 26.08.2020 року у справі №336/1488/19.

Справу призначено до розгляду без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Матеріали справи свідчать, що у сторін є спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки від 08.09.2021 року ОСОБА_3 з 01.09.2021 навчається в Одеському державному університеті внутрішніх справ та є студентом 3-го курсу денної форми навчання (наказ ОДУВС про зарахування 31.08.2021 року №206 о/с). Строк навчання 2 роки.

Загальна вартість навчання, відповідно до договору №80 д/б від 01.09.2021, укладеного між Одеським державним університетом внутрішніх справ та ОСОБА_3 (одержувач), ОСОБА_1 (замовник), становить 48 300 грн., а саме 3 курс-24 150 грн.; 4 курс 24 150 грн.

Згідно з Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

За вказаною адресою також проживає й позивач.

Статтею 198 СК України, визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати

Відповідно до ст. 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників).

Згідно з положеннями ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За змістом ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз ст. 183 СК України передбачає, що розмір частки від заробітку, що приходиться на утримання дитини, законом не встановлюється, а визначається судом у кожному конкретному випадку стягнення аліментів з урахуванням обставин, які передбачені у ст. 182 СК України.

Вбачається, що відповідач у суді першої інстанції не заперечував свого обов`язку щодо сплати аліментів, проте зазначив, що має матеріальну можливість сплачувати аліменти на навчання сина у розмірі 1/6, вказував, що у нього відсутня можливість сплачувати аліменти у заявленому у розмірі ј так як надає матеріальну допомогу своїм батькам пенсіонерам.

Відповідно до копій пенсійних посвідчень, батьки відповідача є пенсіонерами та згідно з актом від 23.11.2021, складеним старостою с. Барабой Дальницької сільської ради Овідіопольського району, особами, які проживають по сусідству, підтверджено, що відповідач надає матеріальну допомогу своїм батькам.

Зміст рішення суду свідчить про те, що обставинам перебування на утриманні відповідача батьків судом надано відповідну правову оцінку, а тому суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для зміни рішення у цій частині, апеляційна скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат у вигляді половини вартості витрат за навчання у університеті їхнього спільного сина, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість цієї вимоги, однак з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим вищенаведеною статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 24 лютого 2016 року у справі N 6-1296цс15.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 08.11.2018 у справі №766/12242/16-ц.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, вищенаведені обставини не врахував та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат у вигляді оплати за навчання їхнього сина.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 січня 2022 року в частині зобов`язання ОСОБА_2 оплатити друге півріччя навчання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Одеському державному університеті внутрішніх справ МВС України скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання сплатити кошти за навчання відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: