Ухвала

21 липня 2022 року

м. Київ

справа № 703/1746/20

провадження № 61-6602ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 18 червня

2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 02 грудня

2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватні нотаріуси Смілянського міського нотаріального округу Терещенко Марина Євгенівна, ОСОБА_4 , Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними, визнання заповіту нікчемним, визнання договору купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 червня

2021 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

14 липня 2022 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 18 червня 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року, тобто з пропуском строку, встановленого частиною першою статті 390 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до вимог якої касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До касаційної скарги додано клопотання про продовження строку на касаційне оскарження, обґрунтоване тим, що раніше подана касаційна скарга була повернута ухвалою Верховного Суду від 25 січня 2022 року. Заявниця посилається також на те, що повернення касаційної скарги було зумовлено незаконними діями її представника адвоката Филя О. М., а потім лікуванням її представника, при цьому з огляду на те, що вона є інвалідом ІІ групи, не чує і не говорить, сама не мала змоги самостійно виправити недоліки касаційної скарги. Посилаючись також на те, що її представник, у зв`язку з військовим вторгненням, повернулася додому лише 08 квітня 2022 року, просила суд продовжити їй строк на касаційне оскарження рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2021 року та постанови Черкаського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.

Суд виходить з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними, зокрема, у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження зумовлене наявністю об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали скаржникові своєчасному зверненню з такою скаргою.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, ОСОБА_1 тричі зверталася із касаційною скаргою на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 25 січня 2022 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_5 (подана 31 грудня 2021 року), повернуто на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України(відсутній належний документ, що підтверджує право адвоката представляти інтереси позивачки).

Ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2022 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Филя О. М. (подана у лютому

2022 року) повернуто на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України(відсутній належний документ, що підтверджує право адвоката представляти інтереси позивачки).

Ухвалою Верховного Суду від 06 червня 2022 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 повернуто відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України (у зв`язку з невиконанням вимог ухвали Верховного Суду від 13 квітня 2022 року про залишення касаційної скарги без руху та неусуненням недоліків касаційної скарги).

Згідно з положеннями частини сьомої статті 185 ЦПК України повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

У клопотанні про продовження строку на касаційне оскарження, заявниця не зазначає з яких підстав нею не було виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 13 квітня 2022 року про залишення її касаційної скарги без руху, у зв`язку із чим її касаційна скарга була повернута. Посилання заявниці на необхідність надання їй правової допомоги та повернення її представниці додому лише 08 квітня 2022 року не можуть вважатися поважними причинами невиконання ухвали Верховного Суду від 13 квітня 2022 року. Згідно з ухвалою Верховного Суду від 06 червня 2022 року заявниці було достеменно відомо про необхідність усунення недоліків касаційної скарги з 04 травня 2022 року, при цьому ухвала про повернення касаційної скарги постановлена лише 06 червня 2022 року (через два місяці після отримання заявницею відповідних роз`яснень щодо недоліків касаційної скарги).

Частиною третьою статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених процесуальним законом, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Оскільки заявницею не зазначено причин тривалого невиконання ухвали Верховного Суду про залишення її касаційної скарги без руху, при цьому безпідставне поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно надати до суду касаційної інстанції клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із наведенням зазначеної вище інформації, а також відповідні докази на її підтвердження.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята до провадження судом касаційної інстанції, оскільки не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Згідно з вимогами пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України

у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, визначенні передбачені статтею 389 цього Кодексу підстави касаційного оскарження судових рішень.

У відповідності до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, визначених у цій нормі.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення на підставі, зазначеній

у пункті 3 частини другої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

У випадку подання касаційної скарги з підстав, передбачених пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі зазначаються порушення, допущені судом, які визначені у частинах першій, третій

статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_6 не відповідає зазначеним вище вимогам закону. Так, заявниця узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Крім того, згідно з вимогами пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України

у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не містить даних третьої особи - Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

За таких обставин заявниці необхідно усунути недоліки касаційної скарги та надіслати до Верховного Суду уточнену її редакцію з копіями відповідно до кількості учасників справи.

У разі неусунення у вказаних недоліків касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявниці.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про

що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 18 червня 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги до 08 серпня 2022 року включно, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников