Справа № 932/9606/21
Провадження № 2/932/5156/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 червня 2022 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Киричок Л.А.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 11 листопада 2021 року надійшов вищезазначений позов, в якому позивач просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування квартирою, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Стислий виклад позиції позивача зазначеної у позові.

Так, позивачем зазначено, що вона є володільцем квартири за адресою АДРЕСА_1 , в якій проживає лише вона. При укладанні договору купівлі-продажу квартири представник продавця зобов`язувався, що всі особи, що проживали та були зареєстровані в квартирі будуть зняті з реєстраційного обліку до 16 червня 2020 року, але до сьогодні ОСОБА_2 не знята з реєстрації. З урахуванням викладеного, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові.

Відповідач до судового засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, причини не явки не повідомила, своїм правом на подання відзиву не скористалася.

В судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які приймали участь при укладанні договору купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , вони підтвердили обставини викладені позивачкою, зазначили, що дійсно при укладанні договору мало місце зобов`язання, яке взяла на себе сторона продавця щодо зняття з реєстраційного обліку осіб, що були зареєстровані в квартирі, яке наразі не виконане.

Фактичні обставини встановлені судом.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 12 червня 2020 року зареєстрованого за №484.

Згідно п.6.3 Договору представник продавця засвідчив, що всі особи, що проживають в відчужуваній квартирі, будуть зняті з реєстраційного обліку до 16 червня 2020 року включно.

Відповідно до відомостей з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС наданої на запит суду, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 28.10.2011р.

Норми права, що застосував суд.

Частиною ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності с право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Hіхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Велика палата Верховного Суду в постанові від 13.10.2020 у справі N447/455/17 (провадження N14-64цс20) звернула увагу на те, що необхідно звернути увагу, що ЖК УРСР був прийнятий 30.06.1983 і він не відображає усіх реалій сьогодення. ЦК України є кодифікованим актом законодавства, який прийнято пізніше у часі, тому темпоральна колізія вирішується саме на користь норм ЦК України.

Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 ЦК України.

У частині першій статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

У статті 406 ЦК України унормовано питання припинення сервітуту. Сервітут припиняється у разі, зокрема, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Висновки суду.

З огляду на те, що ОСОБА_2 не проживає у квартирі понад двох років, не виявила бажання добровільно знятись з реєстрації, будь-яких перешкод у проживанні їй ніхто не чинить, поважних причин не проживання судом не встановлено, суд приходить до переконання, що ОСОБА_2 втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів понесені позивачем судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст.12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду складено та підписано 29.06.2022.

Суддя: В.І.Цитульський