Справа № 128/3218/21
УХВАЛА

Іменем України

19 липня 2022 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

судді Карпінської Ю.Ф.,

за участі секретаря Сінельник В.І.

та учасників справи:

представника заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Заїки О.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_3 , підписаною представником ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області Журибіда Н.Л. звернулася з вищезазначеною заявою, в якій зазначає, що в свідоцтві про народження її дочки ОСОБА_4 у графі громадянство матері зазначено «громадянка Росії», однак таке зазначено помилково, оскільки вона, ОСОБА_3 , громадянкою Росії ніколи не була. Вона проживала з батьком ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в місті Вороніж. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько ОСОБА_6 помер у місті Вороніж, тому вони повернулися жити в Україну. З 01.10.2016 почали видаватися всім громадянам України з 14 років нові паспорти, але вона, як законний представник своєї дочки, не могла оформити дочці паспорт громадянина України, оскільки у її свідоцтві про народження прописано мати як «громадянка Росії». Тому вона звернулася до суду з даною заявою та просить суд встановити факти, що мають юридичне значення, а саме: що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 її доньки ОСОБА_4 ) була громадянкою України, та що відповідно до ст. 13 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_4 набула громадянства України за походженням.

Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 23.11.2021 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку окремого провадження.

06.12.2021 на адресу Вінницького районного суду Вінницької області від представника заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області за довіреністю Заїки О.В. надійшов відзив на заяву. Відзив обгрунтований тим, що Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області заперечує проти заяви ОСОБА_3 , вважає її безпідставною, необґрунтованою та такою, яка не підлягає задоволенню. Також вважають, що з даної заяви вбачається спір про право. Предметом вимог заяви ОСОБА_3 фактично є набуття громадянства її донькою ОСОБА_4 . Але суд не може підміняти державний орган, в даному випадку УДМС у Вінницькій області, до якого ОСОБА_4 навіть не зверталась за вирішенням питання громадянства, УДМС у Вінницькій області не надавав офіційного рішення за фактом розгляду відповідного клопотання щодо набуття/належності громадянства. Тому суд не може підміняти державний орган, рішення якого фактично навіть і не оскаржується, приймаючи замість нього рішення, або інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Отже, юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України». Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 із змінами і доповненнями, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються у судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Як зазначалось вище, заявник навіть не зверталась до міграційної служби з клопотанням про набуття громадянства. Тим не менше для чого встановлювати факт громадянства України громадянки ОСОБА_3 , як факт її громадянства посвідчує паспорт громадянки України № НОМЕР_1 , який вона отримала 17.09.2018 взамін паспорту у вигляді книжечки серії НОМЕР_2 , виданого 31.12.1996. Фактично стоїть питання про набуття/належність громадянства України ОСОБА_4 . У свідоцтві про народження ОСОБА_4 у полі про запис матері вказано (українською) ОСОБА_3 , громадянство - громадянка Російської Федерації. Ніяких інших персональних даних стосовно матері не вказано. Теоретично це може бути інша особа з однаковими прізвищем, ім`ям та по батькові. Також до заяви заявником надано довідку № 26005665 з Консульства РФ про відсутність громадянства ОСОБА_3 . Тому просять відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про встановлення фактів.

В судових засіданнях 09.02.2022 та 19.07.2022 представник заявника - адвокат Савчук І.В. заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що в свідоцтві про народження ОСОБА_4 помилково зазначено громадянство її матері ОСОБА_3 , а саме: громадянка Росії. У зв`язку з цим ОСОБА_4 не може отримати паспорт громадянки України, хоча такою являється. ОСОБА_3 не зверталася в той орган, який видавав свідоцтво про народження її дочки ОСОБА_4 , так як на її утриманні знаходиться маленька дитина. ОСОБА_3 вибрала більш оптимальний для себе спосіб захисту своїх прав та звернулася до суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення. ОСОБА_3 має паспорт громадянки України та громадянкою Росії не являється. Дочка заявниці - ОСОБА_4 не зверталася з письмовою заявою щодо набуття громадянства України, оскільки вважає, що являється громадянкою України за народженням.

Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області - Заїка О.В. всудових засіданнях 09.02.2022 та 19.07.2022 заперечував щодо заявлених вимог з підстав, зазначених у відзиві. Суду також пояснив, що дочка заявниці - ОСОБА_4 не зверталася до міграційної служби щодо набуття громадянства. Щодо самої заявниці, то взагалі необхідності встановлювати факт її громадянства не має, оскільки міграційною службою не оспорюється, що заявниця являється громадянкою України. Просив відмовити в задоволенні заявлених вимог в повному обсязі.

Заслухавши думки учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Частиною четвертою статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження по справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

Для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення (пункт 30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц, провадження № 14-505цс19).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України тач. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Спосіб захисту, зазначений заявником ОСОБА_3 , не є ефективним у розумінні положень статті 16 ЦК України та не призведе до відновлення порушених прав заявника, за захистом яких вона звернулася до суду, оскільки законодавством України визначено певну процедуру набуття громадянства України та суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесено розгляд даних питань.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

За вищевказаних обставин суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_3 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, залишити без розгляду, оскільки під час розгляду справи з`ясовано, шо існує спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 260, 294, 315, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 , підписану представником ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,- залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що вона має право подати позов на загальних підставах.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 20.07.2022.

СУДДЯ Юлія КАРПІНСЬКА