КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 133/408/22
12.07.22 Провадження № 2/133/722/22
Козятинський міськрайонний суд Вінницької області
в складі судді Пєтухової Н.О.,
за участю секретаря судових засідань Гаврилюк О.Г.,
розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС», треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору: приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович; приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
ВСТАНОВИВ:
Посилається на те, що вищевказаний виконавчий напис нотаріуса суперечить правилам ст. ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» щодо обов`язковості переліку певних документів та факту безспірності заборгованості, гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо безспірності документів, на підставі яких здійснюється стягнення, роз`ясненням п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні». Станом на день звернення до суду з даним позовом, їй не направлялися жодні вимоги про сплату боргу. Зазначає, що вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише на підставі нотаріально посвідченого договору, при наявності безспірності заборгованості перед стягувачем та дотримання ним строків звернення. З урахуванням вищенаведеного, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Разом з позовною заявою позивач ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову.
Ухвалою Козятинського міськрайонного суду від 23.02.2022 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.
Ухвалою Козятинського міськрайонного суду від 24.02.2022 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання 14.07.2022 учасники справи не з`явилися.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, належним чином була повідомлена про місце, дату та час слухання справи про що свідчить розписка про отримання повістки 21.03.2022. Разом з позовом позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність.
Відповідач ТОВ «ІНСТАФІНАНС» належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду справи, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки 26.05.2022
Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В. належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду справи, що підтверджується розпискою про отримання повістки 24.03.2022.
На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи за наявними у суду матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи та долучені докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.
За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до спеціальних умов для короткострокового кредиту договору кредитної лінії № IU0032718 від 13.09.2020 ОСОБА_1 дала згоду та погодила з ТОВ «ІНСТАФІНАНС» умови кредитної лінії, ліміт якої 5 000 грн..
Відповідно до додаткової угоди № АМ 2886811 від 26.11.2020 та додаткової угоди № АМ6284503 від 13.09.2020 до спеціальних умов для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії № IU0032718 ОСОБА_1 погодила з ТОВ «ІНСТАФІНАНС» ліміт кредитної лінії 5000 грн., процентну ставку в день для початково зазначеної тривалості кредиту, строк оплати, процентну ставку в день для періоду, що перевищує початково зазначену тривалість кредиту. В подальшому було погоджено також ліміт кредитної лінії, що становив 6100 грн.
З виписки з рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором № IU003271 від 13.09.2020, номером кредиту в інформаційно-телекомунікаційній системі 003271 IU8708341, заборгованість перед ТОВ «ІНСТАФІНАНС» станом на 30.11.2021 складає 18 498 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5 000 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 13 498 грн.. Строк для погашення заборгованості передбачений кредитним договором до 30.04.2021. Згідно до направленої боржнику письмової вимоги було надано строк для погашення заборгованості до 29.11.2021.
ОСОБА_1 та ТОВ «ІНСТАФІНАНС» підписали договір від 13.09.2020, значення 98Q3ВW, та договір 26.11.2020, значення 89АJ11, що підтверджується витягом з журналу дій інформаційно-телекомунікаційної системи.
Відповідно до витягів з журналу дій інформаційно-телекомунікаційної системи, ОСОБА_1 надано кредити 13.09.2020 в сумі 1000 гривень( номер заявки 7679405, номер переказу 4524395 ) та 26.11.2020 кредит в сумі 4000 гривень (номер заявки 8643896, номер переказу 4785876).
ОСОБА_1 подано заявки на кредити 12.09.2020 та 26.11.2020, отримано кошти в сумі 1000 грн., та 4000 грн., про що свідчить довідка ТОВ «ІНСТАФІНАНС» про ідентифікацію.
На підставі вказаного виконавчого напису, 05.02.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським Олександром Віталійовичем відкрито виконавче провадження № 68503719, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ІНСТАФІНАНС» заборгованості в розмірі 19 148 грн.
Відповідно до інформації з Єдиного реєстру боржників від 22.02.2022 з ОСОБА_1 проводиться стягнення коштів.
Відповідно до довідки № 02/16-01/ВК від 16.02.2022, виданої ОСОБА_1 , вона дійсно працює на підприємстві ТОВ «МІК» на посаді швачки з 01.12.2021 по теперішній час.
Вирішуючи спір, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).
Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
Відповідно до п.3.1 вказаної Глави нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
З моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 і до 10.12.2014 року була чинною редакція Переліку, згідно з якою стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно.
Так, пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».
Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».
Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі.
Таким чином до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п.2 Розділу.
Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
З огляду на викладене, на день вчинення виконавчого напису, а саме 29.12.2021, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений.
Як вбачається із копії кредитного договору, на підставі якого був вчинений виконавчий напис, він нотаріально не засвідчений.
Таким чином, приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не врахував тих обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи за кредитними договорами, укладеними у простій письмовій формі, вже не чинні і повинен був відмовити Стягувачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Пункт 2 Переліку стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким кредитний договір № IU0032718 від 13.09.2020 не є.
Щодо безспірності заборгованості суд зазначає таке.
На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»).
Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.
Відповідачем не спростовані доводи позивача про спірність заборгованості, а отже суд вважає обгрунтованими доводи позову у цій частині.
Вищевикладене свідчить про те, що заборгованість не була безспірною, тобто, були відсутні законні підстави для видачі виконавчого напису.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. А тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 15,16, 18 ЦК України, ст.ст. 1, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСТАФІНАНС», треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору: приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович; приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 12.07.22