Номер провадження: 22-ц/813/2627/22
Справа № 501/4056/20
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Сидоренко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 23 лютого 2021 року в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ», третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - Незалежна профспілка працівників морського торгового порту «Чорноморськ», про визнання наказів незаконними та їх скасування, стягнення середнього заробітку за час простою,

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (далі по тексту ДП «МТП «Чорноморськ»), третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - Незалежна профспілка працівників морського торгового порту «Чорноморськ» (далі по тексту - Незалежна профспілка працівників МТП «Чорноморськ»), в якому просив:

(І) визнати незаконним та скасувати наказ в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» за №270 від 27.08.2020 року в частині оголошення простою і встановлення ОСОБА_1 оплати праці з 01.09.2020 року по 31.10.2020 року з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки;

(ІІ) визнати незаконним та скасувати наказ в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» за №325 від 29.10.2020 року в частині оголошення простою і встановлення ОСОБА_1 оплати праці з 01.11.2020 року по 31.12.2020 року з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки;

(ІІІ) стягнути з ДП «МТП «Чорноморськ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час простою не з вини працівника у розмірі визначеного розрахунком, починаючи з 01.09.2020 року по постановлення рішення суду, але не більше ніж по 31.12.2020 року;

(ІV) стягнути з ДП «МТП «Чорноморськ» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі, визначеному платіжними квитанціями (а.с.2-5).

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що всупереч п.3.3.27 та Додатку 2 Колективного договору ДП «МТП «Чорноморськ» наказами в.о. директора за №270 від 27.08.2020 року та №325 від 29.10.2020 року в примусовому порядку без участі і погодження з Незалежною профспілкою, а також за відсутності його заяви, з 01.09.2020 року по 31.10.2020 року та з 01.11.2020 року по 31.12.2020 року йому встановлено оплату праці з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки. Проте, вищезазначеними положеннями Колективного договору ДП «МТП «Чорноморськ» передбачено в разі оголошення простою встановлення працівникам заробітної плати з розрахунку 2/3 годинної ставки без доплати за роботу у нічний і вечірній час, а працівникам, які знаходяться на робочому місці в очікуванні роботи, оплата праці відбувається з розрахунку 100% часової тарифної ставки з доплатою за роботою у нічний та вечірній час. Відповідач не має законного права в односторонньому порядку змінювати положення колективного договору, яким передбачено письмову згоду працівника на встановлення йому оплати праці з розрахунку 2/3 часової ставки без доплати за роботу в нічний та вечірній час. Звернув увагу, що у відповідності до частини третьої статті 113 КЗпП України за час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя та здоров`я працівника або людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток. Як вбачається з мотивувальної частини спірного наказу, оголошення простою застосовується у зв`язку з ризиком захворювання короновірусом Covid-19. Вважає, що не з його вини на підприємстві склалася небезпечна виробнича ситуація, в результаті якої є ризик захворювання небезпечним короновірусом Covid-19. Крім того, на думку позивача, обмеження трудових прав та гарантій, передбачених статтею 43 Конституції України та статтями 2, 2-1, 21 КЗпП України, керівництвом підприємства запроваджено локальним нормативним актом, що суперечить статтям 1, 3, 6, 8, 19, 64 Конституції України.

23 лютого 2021 року рішенням Іллічівського міського суду Одеської області (головуючий-суддя Петрюченко М.І.) позовні вимоги ОСОБА_1 до ДП «МТП «Чорноморськ», третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - Незалежна профспілка працівників морського торгового порту «Чорноморськ» про визнання наказів незаконними та їх скасування, стягнення середнього заробітку за час простою задоволено повністю. Визнано незаконним та скасовано наказ в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» за №270 від 27.08.2020 року в частині оголошення простою і встановлення ОСОБА_1 оплати праці з 01.09.2020 року по 31.10.2020 року з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки. Визнано незаконним та скасовано наказ в.о. директора ДП «МТП «Чорноморськ» за №325 від 29.10.2020 року в частині оголошення простою і встановлення ОСОБА_1 оплати праці з 01.11.2020 року по 31.12.2020 року з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки. Стягнуто з ДП «МТП «Чорноморськ`на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час простою не з вини працівника, починаючи з 01.09.2020 року по 31.12.2020 року. Стягнуто з ДП «МТП «Чорноморськ» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840 гривень 80 копійок (а.с.66-72).

30 березня 2021 року канцелярією Одеського апеляційного суду зареєстровано апеляційну скаргу ДП «МТП «Чорноморськ» на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 23 лютого 2021 року. Апелянт вважає, що рішення суду підлягає скасуванню через неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин по справі. Апелянт пояснює, що введення карантину на всій території України через поширення короновірусної інфекції та сам Covid-19 не є виробничою ситуацією в розумінні закону, оскільки до таких наслідків призвела не господарсько-виробнича діяльність ДП «МТП «Чорноморськ», небезпечна або аварійна ситуація на виробництві, а загальнодержавний карантин. За цих підстав, дублювання в оскаржуваних наказах положень постанов КМУ, якими оголошено карантин на території України, є недоречним; положення частини третьої статті 113 КЗпП застосуванню не підлягають. Накази за №270 від 27.08.2020 року та №325 від 29.10.2020 року «Про заходи запобігання поширенню короно вірусу Covid-19» було видано внаслідок оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою зниження ризику захворювання працівників підприємства короно вірусом Covid-19, вжиття з цією метою профілактичних заходів, керуючись статтями 34 КЗпП, з урахуванням протоколу засідання комісії з питань надзвичайних ситуацій ДП «МТП «Чорноморськ» від 26.08.2020 року за №13, з оплатою згідно частини першої статті 113 КЗпП України. Вважає, що вжитий адміністрацією підприємства профілактичний захід не впливає на порядок оплати часу простою не з вини працівника, визначений частиною першою статті 113 КЗпП. Також пояснює, що організація та проведення профілактичних і протиепідемічних заходів, у тому числі покладається на підприємства, яким є і ДП «МТП «Чорноморськ», а тому за змістом чинного законодавства в сфері запобігання поширенню короновірусної інфекції заборона його діяльності не є обов`язковим. Крім того, колективний договір був прийнятий у 2001 році, до введення карантинних заходів та внесення змін до частини першої статті 113 КзпП, а тому він не регулює порядок оплати часу простою не з вини працівника, який оголошений через введення карантину. Згідно роз`яснень Держпраці на відміну від інших варіантів (відпустка, дистанційна робота) згода працівника (навіть формальна) для запровадження внаслідок карантину простою не потрібна. Роботодавець може все оформити шляхом видання відповідного наказу. Згідно з п.3.3.27 Колективного договору ДП «МТП «Чорноморськ» можливість перебування вдома можливе лише за умови оголошення простою та при надходженні заяв працівників підприємства. Таким чином, адміністрацією ДП «МТП «Чорноморськ» з метою убереження працівників підприємства від захворювання короновірусною інфекцією оголошено простій, чим працівникам, зазначеним у додатках до даних наказів, надана можливість знаходитись вдома за їх письмовою заявою у відповідності до зазначених положень колективного договору.

13 травня 2021 року канцелярією Одеського апеляційного суду зареєстровано відзив на апеляційну скаргу, поданий третьою особою Незалежною профспілкою працівників МТП «Чорноморськ». Третя особа позовні вимоги та розрахунок середнього заробітку за час простою підтримала у повному обсязі, зазначивши, що питання встановлення працівникам підприємства під час простою оплати праці з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки не узгоджено та не вирішено з виборним органом Незалежної профспілки працівників МТП «Чорноморськ», членом якої є позивач. Позивач не писав ніякої заяви як-то передбачено п.3.3.27 Колективного договору ДП «МТП «Чорноморськ», а тому відповідач не мав правових підстав встановлювати йому заробітну плату з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки. За змістом вказаних положень Колективного договору якщо така заява від працівника відсутня, то незалежно від мотивів чи обставин запровадження на підприємстві простою не з вини працівника, за працівником зберігається 100% оплата часової тарифної ставки з доплатою за роботу у нічний та вечірній час, за умови знаходження працівника на робочому місці в очікуванні роботи. Тобто, питання оплати простою, яке відповідач запроваджує на підприємстві з будь-яких мотивів та підстав, врегульовано положеннями Колективного договору підприємства, а тому застосування відповідачем ч.1 ст.113 КЗпП, на думку Незалежної профспілки працівників МТП «Чорноморськ», є протизаконним та зміною оплати праці та положень діючого Колективного договору порту в односторонньому порядку. Окрім того, стаття 113 КЗпП та вищенаведені положення Колективного договору в разі оголошення на підприємстві простою не з вини працівника не передбачають встановлення такої оплати простою з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки. Також, зі змісту наказу не зрозуміло чи можна працівникам, яким оголошено простій, покидати робочі місця і яким чином зазначені 453 працівника, в тому числі позивач, можуть запобігти розповсюдженню інфекції на підприємстві, де працює більше трьох тисяч працівників. За змістом пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України підприємствам рекомендовано змінну роботу працівників та/або за можливості віддалену роботу в режимі реального часу через Інтернет. Таким чином, оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, не можуть бути витлумачені як самодостатньою підставою для оголошення простою на цей період. Зупинення роботи не з вини працівника з будь-яких обставин зупиняє виробничий процес. За змістом та логікою спірного наказу, робота як і сам виробничий процес є небезпечним та створює реальний ризик для здоров`я зазначених працівників, в тому числі позивача, а тому відповідач єдиним профілактичним заходом уникнення небезпечної виробничої ситуації визначає оголошення простою.

Сторони в судове засідання не з`явились. Про час та порядок проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Клопотань про проведення відеоконференції не надходило. Оскільки явка до апеляційного суду не є обов`язковою, перешкоди для розгляду справи відсутні (ст.8, ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані накази не містять положень про введення обмежень щодо присутності працівників на підприємстві, або ж інших заходів, що свідчили б про заходи на запобігання поширенню короновірусної інфекції. Також, в оскаржуваних наказах не зазначено про те, що зупинення роботи переліку працівників, зокрема позивача, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи. Крім того, діяльність ДП МТП «Чорноморськ» не пов`язана з культурно-масовою діяльністю, так само як і обов`язки за посадою, яку обіймає позивач та чинним законодавством в сфері запобігання поширенню короновірусної інфекції не передбачена заборона діяльності ДП МТП «Чорноморськ». Щодо простою суд першої інстанції зазначив, що він не може бути використаний як інструмент запобігання поширенню короновірусної інфекції. Таким чином, можливість для працівників бути присутніми на робочому місці, а також можливість переведення їх на іншу роботу на тому ж підприємстві свідчить про невідповідність оголошення простою зазначеній в наказах меті прийняття такого рішення. Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що за обставинами даної справи відсутні підстави для оголошення простою, не з вини працівників певної категорії працівників ДП МТП «Чорноморськ» у зв`язку з урядовою забороною проведення масових (культурних, розважальних, спортивних, соціальних, релігійних, рекламних та інших) заходів.

Апеляційний суд частково задовольняючи апеляційну скаргу, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що позивач працює в ДП «МТП «Чорноморськ» на посаді слюсаря з ремонту та обслуговування перевантажувальних машин 6 розряду виробничого комплексу механізації, а також є членом Незалежної профспілки працівників МТП «Чорноморськ», з режимом роботи денним з п`ятиденним робочим тижнем (а.с.7, 8).

27 серпня 2020 року наказом в.о. директора ДП МТП «Чорноморськ» «Про заходи запобігання поширенню короновірусу Covid-19» за №270: 1) оголошено простій з 01.09.2020 року до 31.10.2020 року працівникам підприємства, зазначеним у додатку до наказу (в тому числі, слюсарю з ремонту та обслуговування перевантажувальних машин ОСОБА_1 (а.с. 34); 2) начальнику відділу праці та заробітної плати кадрової служби ОСОБА_2 наказано здійснювати оплату з 01.09.2020 року до 31.10.2020 року працівникам підприємства, зазначеним у додатку, з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки, відповідно до вимог статті 113 КЗпП; 3) керівникам структурних підрозділів наказано забезпечити безперебійну роботу підпорядкованих підрозділів на термін дії карантину та ознайомлення працівників, зазначених у додатку, з наказом у найкоротший термін (а.с. 9).

Як вбачається з мотивувальної частини наказу, підставою для оголошення простою стало введення на всій території України карантину з 01.09.2020 року до 31.10.2020 року на підставі: пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року за №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої короно вірусом SARS-CoV-2»; протоколу засідання комісії з питань надзвичайних ситуацій ДП МТП «Чорноморськ» за №13 від 26.08.2020 року; необхідності вжиття з метою зниження ризику захворювання працівників підприємства короновірусом Covid-19 профілактичних заходів (а.с.9).

29 жовтня 2020 року наказом в.о. директора ДП МТП «Чорноморськ» «Про заходи запобігання поширенню короновірусу Covid-19» за №325: 1) оголошено простій з 01.11.2020 року до 31.12.2020 року працівникам підприємства, зазначеним у додатку до наказу (в тому числі, слюсарю з ремонту та обслуговування перевантажувальних машин ОСОБА_1 (а.с.12); 2) начальнику відділу праці та заробітної плати кадрової служби ОСОБА_2 наказано здійснювати оплату з 01.11.2020 року до 31.12.2020 року працівникам підприємства, зазначеним у додатку, з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки, відповідно до вимог статті 113 КЗпП; 3) керівникам структурних підрозділів наказано забезпечити безперебійну роботу підпорядкованих підрозділів на термін дії карантину та ознайомлення працівників, зазначених у додатку, з наказом у найкоротший термін.

Як вбачається з мотивувальної частини наказу, підставою для оголошення простою стало продовження на всій території України карантину з 01.08.2020 року до 31.12.2020 року на підставі: пункту першого постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року за №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених проти епідеміологічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби Covid-19, короновірусом SARS-CoV-2» (із змінами згідно постанови Кабінету Міністрів України від 13.10.2020 року за №956); необхідності вжиття з метою зниження ризику захворювання працівників підприємства короно вірусом Covid-19 профілактичних заходів (а.с.11).

Надаючи оцінку висновку суду першої інстанції щодо відсутності підстав для оголошення простою, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 року за №1645-ІІІ визначено, що карантин це адміністративні та медико-соціальні заходи, які застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних хвороб. Карантин встановлює та скасовує Кабінет Міністрів України. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідеміологічні та інші заходи, їх виконавці й терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних та юридичних осіб і додаткові обов`язки, що на них покладаються. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період може змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, а також можуть вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності (статті 1, 29).

Кабінет Міністрів України постановою «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 року за №211 установив всеукраїнський карантин з 12.03.2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22.07.2020 року за №641 продовжено на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 20.05.2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 1 серпня до 19 грудня 2020 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 року № 530-ІХ (далі Закон № 530) передбачені конкретні рекомендації для роботодавців на період карантину. Цей Закон набув чинності 17.03.2020 року.

Згідно з пунктом сьомим Закону №530 внесено зміни до статті 14.1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» 02.12.1997 року №671/97-ВР та визначено що, карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України, є форс-мажорною обставиною.

Також, підпунктом 2 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону №530 передбачено, що за ініціативою власника підприємства, установи, організації або уповноваженого органу може змінюватися режими роботи органів, закладів, підприємств, установ, організацій, зокрема, щодо прийому та обслуговування фізичних та юридичних осіб.

Окрім цього, з 2 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30.03.2020 року за №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який вніс низку уточнень та нововведень, зокрема, встановив порядок оплати роботи під час простою в карантинний період, врегулював режим дистанційної праці, можливість введення гнучкого режиму робочого часу (ГРРЧ).

Відповідно до ст. 34 КЗпП простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

При цьому, відповідно до положень статті 113 КЗпП простоєм вважається як призупинення роботи одного або декількох працівників, так і призупинення роботи структурного підрозділу чи всього підприємства.

Таким чином, системний аналіз норм чинного законодавства, дозволяє дійти висновку, що саме інші обставини, а конкретно введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, можуть бути причиною для запровадження простою.

Аналогічні роз`яснення неодноразово надавала Державна служба з питань праці. Зокрема, з метою реалізації заходів, передбачених законодавством у разі встановлення карантину, роботодавці зобов`язані вжити всіх можливих заходів, серед яких введення простою.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для оголошення простою не з вини працівників для певної категорії працівників ДП МТП «Чорноморськ» у зв`язку із введенням карантину. Оскаржувані накази не суперечать нормам діючого законодавства, керівник ДП МТП «Чорноморськ» діяв в межах дискреційних повноважень та свавільності в її діях немає. Тому апеляційний суд приймає до уваги відповідні доводи апеляційної скарги та скасовує оскаржуване рішення суду першої інстанції про визнання незаконними спірних наказів в частині оголошення простою.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування наказів в.о. директора ДП МТП «Чорноморськ» за №270 від 27.08.2020 року та за №325 від 29.10.2020 року в частині оголошення простою.

Надаючи оцінку висновку першої інстанції щодо стягнення середнього заробітку за час простою, колегія суддів виходить з такого.

Порядок оплати часу простою врегульований статтею 113 КЗпП. Час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Тобто, при простої не відбувається зміна діючих умов оплати праці в бік погіршення, оскільки розмір окладу залишається незмінним. А отже, застосування попередження роботодавцем працівника при впровадженні простою про оплату часу простою не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу), а також надання згоди виборного органу первинної профспілкової організації на запровадження простою на підприємствізаконодавством не встановлено.

На відсутність необхідності в отриманні згоди працівника (навіть формальної) на запровадження простою на відміну від інших варіантів (відпустка, дистанційна робота) так само звертала увагу Державна служба з питань праці у своїх роз`ясненнях.

Відповідно до частини третьої статті 84 КЗпП у разі простою підприємства (установи, організації) з не залежних від працівників причин власник або уповноважений ним орган (роботодавець) може у визначеному колективним договором порядку надавати відпустки без збереження або з частковим збереженням заробітної плати. За цих умов надання відпустки не ставиться у залежність від подання працівником заяви і термін перебування в ній не входить до часу оплачуваного простою, якщо це передбачено колективним договором.

В той же час, норми і гарантії в оплаті праці, передбачені Кодексом законів про працю, є мінімальними державними гарантіями. Додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги може передбачати колективний договір.

У колективному договорі підприємства (установи) встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема, питання оплати праці режиму роботи, тривалості робочого часу та відпочинку (стаття 13 КЗпП).

З даними положеннями кореспондуються норми статті 15 Закону України «Про оплату праці», за змістом яких форми і системи оплати праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.

Таким чином, трудовим договором, колективними договорами, угодами можуть бути визначені вищі рівні оплати праці за час простою.

При цьому, під час простою нарахування доплат і надбавок, передбачених колективним договором, не здійснюється, оскільки працівники під час простою не виконують встановлену їм норму праці (лист Мінсоцполітики від 19.09.2013 року №805/13/155-13). Однак, зберігаються ті виплати, які є обов`язковими та напряму прив`язані до окладу, наприклад доплати за ступінь, стаж, звання тощо, якщо вони є. Доплата до мінімальної зарплати при простої не здійснюється (роз`яснення Мінсоцполітики деяких питань оплати праці на виконання Закону України від 06.12.2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»), однак це при повному місяці простою.

В ДП МТП «Чорноморськ» діє Колективний договір 2001 року із змінами та доповненнями, укладений між уповноваженим власника та виборним органом профспілок порту згідно діючого законодавства (а.с.13). Таким чином, власником разом з виборним органом профспілки вирішені питання оплати праці працівників, форм і системи оплати праці, розцінок, тарифних сіток, схем посадових окладів, та інші питання, які складають зміст колективного договору у відповідності до статті 247 КЗпП.

Відповідно до пункту 3.3.27 Колективного договору за час простою не з вини працівника, працівникам структурних підрозділів (крім докерів-механізаторів), яких відпустили додому за їхньої письмової згоди, зберігається оплата у розмірі 2/3 годинної ставки без доплати за роботу у нічний та вечірній час

Крім того, відповдіно до ч. 1 ст. 113 КЗпП України час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Згідно з пунктом 21 Додатку 2 «Перелік доплат та надбавок до тарифних ставок і посадових окладів працівникам порту» до Колективного договору просій не з вини працівника оплачується:

- якщо працівник знаходиться на робочому місці в очікуванні роботи 100% годинної тарифної ставки з доплатою за роботу в нічний та вечірній час;

- якщо працівник структурного підрозділу, якого відпустили додому 2/3 годинної тарифної ставки без доплати за роботу у нічний та вечірній час (а.с.14).

Законодавство не визначає, які документи треба видати в момент уведення простою. Проте, усі значущі події на підприємстві мають оформлятися належними організаційно-розпорядчими (первинними) документами, що також стосується і випадків простою. Так, у листі Міністерства праці та соціальної політики України «Щодо організації роботи під час простою на підприємстві» від 23 жовтня 2007 р. №257/06/187-07 зазначається, що на час простою не з вини працівника: оформлюється акт простою (фіксуються причини, які зумовили призупинення роботи); на час простою не з вини працівника оформлюється наказ власника або уповноваженого ним органу; якщо простій має цілодобовий (тижневий) характер, власник або уповноважений ним орган повинен у наказі обумовити необхідність присутності або відсутності працівника на роботі.

Питання щодо порядку оформлення простою також можуть визначатися правилами внутрішнього трудового розпорядку або в колективному договорі підприємства.

В ситуації, що склалася, 26 серпня 2020 року оформлено протокол №13 позачергового засідання комісії з питань надзвичайних ситуацій ДП МТП «Чорноморськ», за змістом якого вирішено забезпечити суворе виконання протиепідемічних заходів щодо запобігання поширенню Covid-19 (пункт 1); в.о. начальника кадрової служби підготувати проект наказу щодо виведення працівників підприємства на простій згідно наданих списків (пункт 7) (а.с.42-45).

Законодавство також не визначає чітких вимог до складення наказу роботодавця. Як правило, у наказі зазначається підставу його запровадження; час простою; категорії працівників, на яких він поширюється (у разі індивідуального простою) або якого підрозділу (яких підрозділів) підприємства стосується простій; розмір оплати праці працівників під час простою; порядок оплати праці; необхідність присутності чи відсутність працівників на робочих місцях тощо.

Оскаржувними наказами необхідність присутності або відсутності працівника на роботі не обумовлена. Із заявою (згодою) про знаходження вдома на період простою ОСОБА_1 у відповідності до пп.3.3.27 Колективного договору не звертався.

Визначальним в даному випадку є та обставина, що простій на період карантину, встановленого КМУ, оголошений власником не з вини працівника, і, виходячи з умов колективного договору, підставою для збереження працівникам структурних підрозділів (окрім докерів-механізаторів) оплати у розмірі 2/3 часової ставки без доплати за роботу у нічний та вечірній час є та обставина, що цих працівників відпустили додому з їхньої згоди.

Якщо ж працівник знаходиться на робочому місці в очікуванні роботи, оплата праці відбувається 100% часової тарифної ставки з доплатою за роботу у нічний та вечірній час.

За обставинами даної справи позивача ОСОБА_1 не надавав своєї письмової згоди на те, щоб його відпустили додому, на час оголошеного власником простою у зв`язку з встановленням карантину, тому у ДП «МТП «Чорноморськ» не було підстав для встановлення позивачу під час простою оплати праці з 01.09.2020 року по 30.10.2020 року та з 01.11.2020 по 31.12.2020 з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки.

Одночасно, апеляційний суд зауважує, що так як роботодавець мав законні підстави для оголошення простою у зв`язку з введенням Кабінетом Міністрів України карантину (у зв`язку зі значним поширенням коронавірусної інфекції COVID-19, що з 02.04.2020 року віднесено до форс-мажорних обставин) без згоди працівника на оголошення простою, то під час простою нарахування доплат і надбавок, передбачених колективним договором, не здійснюється, оскільки працівники під час простою не виконують встановлену їм норму праці (лист Мінсоцполітики від 19.09.2013 року №805/13/155-13). При цьому, зберігаються ті виплати, які є обов`язковими та напряму прив`язані до окладу, наприклад доплати за ступінь, стаж, звання тощо, якщо вони є.

Враховуючи вище наведене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між 100% годинною тарифною ставкою, встановленою ОСОБА_1 до видання відповідачем оспорюваних наказів, які обмежували оплату його праці, та фактично виплаченими коштами за цей період з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі RuizTorija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Таким чином, враховуючи вище наведене, положення діючого цивільного законодавства, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції скасовує та ухвалює нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» - задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 23 лютого 2021 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ в.о. директора Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» № 270 від 27.08.2020 року в частині встановлення ОСОБА_1 оплати праці з 01.09.2020 року по 31.10.2020 року з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки.

Визнати незаконним та скасувати наказ в.о. директора Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» № 325 від 29.10.2020 року в частині встановлення ОСОБА_1 оплати праці з 01.11.2020 року по 31.12.2020 року з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки.

Стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (ЄДР ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) різницю між 100% годинною тарифною ставкою, встановленою ОСОБА_1 , та фактично виплаченими коштами за цей період з розрахунку 2/3 середньорічної годинної ставки за час простою не з вини працівника, починаючи з 01.09.2020 року по 31.12.2020 року.

Стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (ЄДР ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за подання до суду позовної заяви в сумі 840,80 грн.

В решті заявлених вимог відмовити.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік