Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2022 Справа №607/24195/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М., за участю секретаря судового засідання Свергун Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування» (далі ПАТ «Просто-страхування») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 113 270 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 10 лютого 2021 року між ПАТ «Просто-страхування» та ОСОБА_2 укладено поліс №АР/5179233 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 . 13 травня 2021 року по вул. Глиняна у м. Тернополі відбулась ДТП за участю транспортного засобу «Hyundai Elantra», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 липня 2021 року встановлено, що ДТП сталася в результаті порушення ОСОБА_1 ПДР України. 17 травня 2021 року до ПАТ «Просто-страхування» звернувся ОСОБА_4 із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку. Відповідно до звіту за №50/152568 від 31 травня 2021 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Hyundai Elantra», державний номерний знак НОМЕР_2 становить 147 570 грн. 12 липня 2021 року ОСОБА_4 звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі зібраних документів ПАТ «Просто-страхування» визнало вказану ДТП страховим випадком та виплати страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Hyundai Elantra», державний номерний знак НОМЕР_2 в розмірі 113 270 грн. Зазначив, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 липня 2021 року встановлено, що ОСОБА_1 13 травня 2021 року по вул. Глиняна у м. Тернополі, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи причетним до ДТП, місце події залишив. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов та стягнути з відповідача в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 113 270 грн. Крім цього, просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

04 січня 2022 року ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцької І.М. відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 березня 2022 року закрито підготовче судове засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 травня 2022 року справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання представник позивача не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не надав, тому, згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

10 лютого 2022 року між ПАТ «Просто-Страхуваня» та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/5179233, згідно якого Позивач зобов`язався у разі настання страхового випадку відшкодувати збитки у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Строк дії Полісу з 10 лютого 2021 року по 09 лютого 2022 року. Забезпеченим транспортним засобом за вказаним Полісом є автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 червня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців.

Вказаною постановою суду встановлено, що 13 травня 2021 року о 01.30 год. в м. Тернополі на перехресті вул. Глиняна - С. Бандери водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter д.н.з НОМЕР_1 , не був достатньо уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та виїжджаючи з другорядної дороги на перехрестя не надав переваги в русі автомобілю Hyndai Elantra д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , внаслідок чого відбулося зіткнення. Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.2.3 (б), 16.11 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в користь держави у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

Вказаною постановою суду встановлено, що 13 травня 2021 року о 01 год. 30 хв. в м.Тернополі по вул. Глиняна, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 будучи причетним до дорожньо транспортної пригоди місце події залишив, чим порушив п.2.10а Правил дорожнього руху України ( далі ПДР України).

Згідно звіту за №50/152568 від 31 травня 2021 року про незалежну оцінку вартості матеріального збитку автомобіля «Hyundai Elantra», державний номерний знак НОМЕР_2 , складеного ПП ОСОБА_6 , вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля «Hyundai Elantra», державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП становить 147 570 грн, з врахуванням середньоринкових значень вартості робіт відновлювального ремонту легкових автомобілів виробництва країн далекого зарубіжжя (без врахування ПДВ).

12 липня 2021 року ОСОБА_4 звернувся до позивача із заявою про виплату суми страхового відшкодування в розмірі 113 270 грн внаслідок ДТП, яка сталася 13 травня 2021 року.

12 серпня 2021 року позивачем ПАТ «Просто-страхування» на страхового акту №152568 прийнято рішення про виплату власнику транспортного засобу «Hyundai Elantra», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_7 страхового відшкодування у розмірі 113 270 грн, внаслідок пошкодження останнього у ДТП, яка сталася 13 травня 2021 року.

З платіжного доручення АТ «Райффайзен банк Аваль» за №14419 від 13 серпня 2021 року вбачається, що позивач перерахував на рахунок ОСОБА_4 113 270 грн в якості суми страхового відшкодування за ремонт автомобіля «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Позивач звертався до відповідача із регресною вимогою про відшкодування затрат по виплаті страхової виплати в розмірі 113 270 грн, однак будь-якої відповіді на вказану вимогу від відповідача не одержував.

Відповідно до п. «в» статті 38.1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

В силу вимог частини першої статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter», державний номерний знак НОМЕР_1 - відповідача ОСОБА_1 , який визнаний винним у скоєнні ДТП, була застрахована в ПАТ «Просто-Страхування» згідно Полісу №АР/5179233.

Позивач ПАТ «Просто-Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу «Hyundai Elantra», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_7 перерахувавши на його рахунок грошові кошти в розмірі 113 270 грн.

Враховуючи вищенаведене та те, що ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, що суперечить вимогам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до позивача ПАТ «Просто-Страхування» у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від винної особи, а саме ОСОБА_1 компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля марки «Hyundai Elantra», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_7 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13 травня 2021 року по вул. Глиняна у м. Тернополі.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подавав та не надав суду будь-яких доказів на спростування доводів наведених у позові.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в даному випадку позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 113 270 грн.

Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Встановлено, що у позові позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу в сумі 5000 грн.

На підтвердження вказаних обставин позивач подав суду:

- договір про надання правової допомоги за №1 від 02 січня 2020 року, укладений між адвокатським бюро «Ростислава Никитюка» та ОСОБА_8 ;

- додаток за №1 до вказаного договору від 18 березня 2022 року;

- акт виконаних робіт;

- детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних для надання правової допомоги від 30 листопада 2021 року;

- платіжне доручення за №19578 від 03 листопада 2021 року.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Таким чином, наявність договірних відносин між позивачем ПАТ «Просто-Страхування» та адвокатом Синюк С.Л. договором про надання правової допомоги від 02 січня 2020 року та ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1116322 від 01 листопада 2021 року.

Відповідач в судове засідання не з`явився та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не заявляв (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачем доведено понесення ним витрат за надання правової допомоги у розмірі 5000 грн. під час розгляду у суді даної справи, які підлягають стягненню з відповідача в повному розмірі, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному розмірі, що дає підстави для компенсації понесених позивачем під час розгляду справи витрат на правничу допомогу за рахунок відповідача.

Згідно з положеннями статті 81 ЦПК України, позивач довів надання йому адвокатом зазначених послуг у відповідній сумі, а тому суд дійшов висновку, що за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат, у суду не має правових підстав за власною ініціативою зменшувати заявлені відповідачем до відшкодування витрати на правову допомогу, які належно підтверджені.

Вказана позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.

Крім того, на підставі вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2270 грн. за подання позову.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 78, 81, 223, 263, 265, 268, 273, 280, 281, 282, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 11, 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 113 270 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» 5000 (п`ять тисяч) грн витрат на правничу допомогу та 2270 грн сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку, шляхом подачі до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Реквізити сторін:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Просто-Страхування», 04050, м.вул. Герцена, 10, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Головуючий суддяВ. М. Позняк