Провадження №2/748/381/22
Єдиний унікальний № 748/718/22
У Х В А Л А

15 липня 2022 рокум. Чернігів

Суддя Чернігівського районного суду Чернігівської області Меженнікова С.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и л а :

Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою судді від 30.06.2022 позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а саме: позивачу надавався 5-дений строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків подати до суду виправлену позовну заяву у кількості примірників відповідно до кількості сторін у справі в якій вказати адресу зареєстрованого місця проживання чи перебування відповідача, обґрунтувати підстави звернення з даним позовом саме до Чернігівського районного суду Чернігівської області з посиланням на відповідні норми закону, надати переклад позовної заяви та додатків до неї на державну мову Алжирської Народної Демократичної Республіки.

11.07.2022 позивачу було вручено поштове відправлення, яким було надіслано копію ухвали від 30.06.2022.

На виконання ухвали суду від 30.06.2022 позивач подала заяву, в якій зазначила, що подавати переклад позовної заяви та додатків до неї на державну мову Алжирської Народної Демократичної Республіки, вона не зобов"язана. На обгрунтування підстав звернення з даним позов до Чернігівського районного суду вказала, що оскільки вона є громадянкою України, зареєстрована та проживає на території Чернігівського району, шлюб зареєстрований у Печерському районному у м. Києві відділі джержавної реєстрації актів цивільного стану, то справа підсудна Чернігівському районному суду.

Суд, вивчивши зміст поданих суду документів, приходить до наступного.

Порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення Закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.

Питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Відповідно до положень ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається у відповідно до статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", відповідно до якої суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цьогоЗакону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи-відповідача;

3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач-фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа-відповідач - місцезнаходження в Україні;

6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України;

9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму ВСУ України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11, в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає на Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Чернігівській області, позивач ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24.07.2020 у справі № 357/12676/18 (провадження № 61-1549св20) під час розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтями 27, 28 ЦПК України.

Згідно ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

А відповідно до ч. 2 ст. 28 чинного ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, сторони спільних дітей не мають. Будь-яких доказів спільного проживання сторін на території України, угоди, згідно якої сторони передбачили підсудність такої справи (про розірвання шлюбу) судам України позивачем не надано.

Позивач зазначила, що останнім відомим місцем проживання відповідача є її місце реєстрації, інше місце проживання або перебування відповідача, їй не відомо.

Згідно ч.9, 10 ст.28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи); позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Чернігівській області відповідач ОСОБА_2 зареєстрованим на території Чернігівської області не значиться.

Як свідчать матеріали позовної заяви, предметом позову є розірвання шлюбу з відповідачем, який є громадянином Алжирської Народної Демократичної Республіки. Підстав, передбачених ч.2 ст.28 ЦПК для подання позову за місцем реєстрації позивача, останньою не зазначено і судом не встановлено.

Таким чином, право позивача - громадянки України, на звернення до українського суду з позовом про розірвання шлюбу, який є громадянином іноземної держави, залежить від наявності у останнього місця проживання на території України або наявності майна та доказів, які підтверджують такі обставини.

Отже, позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2022 року, та не надано доказів на підтвердження підсудності даної справи Чернігівському районному суду Чернігівської області. Ухвала Верховного Суду від 26.11.2018 у справі №296/10108/18, якою визначено підсудність по іншій справі, та на яку посилається позивач, не стосується даного спору.

Згідно з п. 6, 7 ч. 2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

У даному випадку право на доступ до правосуддя було поставлено в залежність від особистої волі та рішення позивача, яка не виконала покладені на неї обов"язки.

За приписами ч. 3 ст. 185 ЦПК України, позовна заява повертається позивачеві, якщо ним не усунуто недоліки позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений судом строк.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПКУкраїни -

у х в а л и л а :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя С.П. Меженнікова