Справа № 128/769/22

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
20 липня 2022 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області
судді Ганкіної І.А.,
за участю секретаря Шикун Я.С.
без участі сторін по справі,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» Міхно Сергія Семеновича, за участю третьої особи ОСОБА_1 про визнання іпотеки такою, що припинена, зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення записів з реєстру,-
ОСОБА_1 звернувсь до суду з вищевказаним позовом до Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» Міхно Сергія Семеновича, за участю третьої особи ОСОБА_1 про визнання іпотеки такою, що припинена, зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення записів з реєстру, який в подальшому зменшили позовні вимоги, обґрунтовують тим, що 04 листопада 2005 року між братом позивача ОСОБА_1 , та АТ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " був укладений кредитний договір № 01/133-2005 про надання кредиту в національній валюті, в розмірі 11 000, 00 грн. Для забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору позивачем та його матір`ю ОСОБА_1 , був укладений договір іпотеки від 04 листопада 2005 року, предметом якого є квартира номер АДРЕСА_1 під номером три. Вказує, що брат ОСОБА_1 виконав свої зобов`язання перед банком в повному обсязі, про що нам повідомив.
В зв`язку із смертю матері позивача, 22 березня 2018 року позивач, маючи свою Ѕ частку квартири, прийняв у спадщину належну їй Ѕ частку майна, яке було передано у Іпотеку за цим кредитним договором. Відповідно до довідки та рішення сільської ради вулицю Зарічну в с. Якушинці було віднесено до села Зарванці Вінницького району Вінницької області.
14.06.2014 року в газеті «Голос України» № 113 (5863) було опубліковане рішення про ліквідацію АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК». Наразі заборгованість за кредитним договором № 01/133-2005 року є погашеною, проте в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявна заборона відчуження предмету іпотеки, реєстраційний номер обтяження: 2566930 від 04.11.2005 року, накладений Вінницьким районним нотаріальним округом. Однак, в державному реєстрі речових прав є обтяження власного нерухомого майна позивача, квартири номер АДРЕСА_1 під номером три, яке зареєстроване в державному реєстрі речових прав 04.11.2005 за № 25372287 на підставі договору іпотеки від 04.11.2005 №5922 посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольського Т.П. та накладено заборону на відчуження даного майна. Позивач вказує, що він як власник квартири, не може розпорядитись своїм майном, тому звернувся з листом до відповідача з проханням підтвердити, що заборгованість за кредитним договором № 01/133-2005 від 04 листопада 2005 року, укладеному між його братом та АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» є погашеною, для зняття обтяження на квартиру номер АДРЕСА_1 під номером три. На своє звернення позивач отримав відповідь, що у Фонді відсутні первинні документи АТ «Брокбізнесбанк» та Фонд не володіє інформацією щодо зобов`язання ОСОБА_1 перед Банком на виконання кредитного договору № 01/133-2005 від 04 листопада 2005 року. Відповідно до п. 5.1 Іпотечного договору, Іпотечний договір діє до повного виконання Іпотекодавнем Основного зобов`язання. З огляду на викладене, а також з метою ефективного, повного та належного захисту порушених прав позивача, вважає за необхідне захистити порушені права шляхом зняття в державному реєстрі речових прав обтяження його власного нерухомого майна, квартири номер АДРЕСА_1 під номером три, яке зареєстроване в державному реєстрі речових прав 04.11.2005 за № 25372287 на підставі договору іпотеки від 04.11.2005 №5922 посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольського Т.П..
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в разі відсутності відповідача просить розглянути справу в порядку заочного розгляду, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.
Відповідач в особі Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» Міхно Сергія Семеновича в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.
Третя особа ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.
Згідно п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов; відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом є встановлено, що 04 листопада 2005 року між ОСОБА_1 , та АТ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " був укладений кредитний договір № 01/133-2005 про надання кредиту в національній валюті, в розмірі 11 000, 00 грн.
Для забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , був укладений договір іпотеки від 04 листопада 2005 року, предметом якого є квартира номер АДРЕСА_1 під номером три (а.с.11-12).
Відповідно до довідки та рішення сільської ради вулицю Зарічну в с. Якушинці було віднесено до села Зарванці Вінницького району Вінницької області (а.с.7).
14.06.2014 року в газеті «Голос України» № 113 (5863) було опубліковане рішення про ліквідацію АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК».
Наразі заборгованість за кредитним договором № 01/133-2005 року є погашеною, проте в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявна заборона відчуження предмету іпотеки, реєстраційний номер обтяження: 2566930 від 04.11.2005 року, накладений Вінницьким районним нотаріальним округом.
В державному реєстрі речових прав є обтяження мого власного нерухомого майна, квартири номер АДРЕСА_1 під номером три, яке зареєстроване в державному реєстрі речових прав 04.11.2005 за № 25372287 на підставі договору іпотеки від 04.11.2005 №5922 посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольського Т.П. та накладено заборону на відчуження даного майна.
ОСОБА_1 як власник квартири, не може розпорядитись своїм майном, звернувся з листом до відповідача з проханням підтвердити, що заборгованість за кредитним договором № 01/133-2005 від 04 листопада 2005 року, укладеному між братом, ОСОБА_1 та АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» є погашеною, для зняття обтяження на квартиру номер АДРЕСА_1 під номером три (а.с.8).
На звернення ОСОБА_1 отримав відповідь, що у Фонді відсутні первинні документи АТ «Брокбізнесбанк» та Фонд не володіє інформацією щодо зобов`язання ОСОБА_1 перед Банком на виконання кредитного договору № 01/133-2005 від 04 листопада 2005 року (а.с.9).
Відповідно до п. 5.1 Іпотечного договору, Іпотечний договір діє до повного виконання Іпотекодавнем Основного зобов`язання.
Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.
Відповідач до суду не звертався, оскільки зобов`язання за кредитним договором було виконано.
У пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року по справі № 711/4556/16-ц зроблено висновок, що за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у пункті 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №522/407/15-ц).
З огляду на викладене, з підстав припинено основного зобов`язання по кредитному договору № 01/133-2005 від 04 листопада 2005 року, укладеному між ОСОБА_1 та АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК».
Відтак наявні всі підстави вважати іпотеку такою, що припинена.
В свою чергу, відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини І основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися І розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 та ст. 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Як визначено ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Запис про заборону на відчуження об`єктів нерухомого майна, що є власністю Позивача, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та запис у Державному реєстрі іпотек, порушує право Позивача на розпорядження своїм майном, а саме квартирою номер три, що знаходиться в житловому будинку, розташованому в АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до норм чинного законодавства, заборона відчуження майна знімається, зокрема, за рішенням суду або в інших випадках, передбачених законом.
Таким чином, на даний час, у зв`язку з повним погашенням кредитної заборгованості договір іпотеки припинився та перестали існувати будь-які правові підстави для обтяження нерухомого майна, запису про заборону його відчуження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та запису у Державному реєстрі іпотек. Наразі такі записи є протиправними, оскільки порушують права Позивача як власника, а саме - право розпоряджатись належним майном на власний розсуд.
Одночасно з припиненням Іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні.
Як зазначено в правовому висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові у справі №711/4556/16-ц від 27.03.2019 року записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном. З огляду на викладене, суду3 слід ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження майна та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек.
Схожих висновків дійшов Верховний Суд також у постановах від 04.12.2019 року у справі №501 /3245/15-ц, від 18.09.2019 року у справі №695/3790/15-ц, від 04.09.2019 року у справі №742/2685/15~ц.
Таким чином, враховуючи норми чинного законодавства та практику Верховного суду, наявна заборона відчуження належного ОСОБА_1 , нерухомого майна та відомості, внесені до Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек щодо нерухомості, обмежують моє право власності.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 7 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення.
Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (частина перша статті 10 ЦПК України).
Відповідно до частин першої, другої, третьої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд зазначає, що справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів.
Положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).
Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 Закону України «Про іпотеку». Згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац другий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»).
Крім того, згідно ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до інформації та відомостей з реєстрів обтяжень, вищий пріоритет має Позивач.
Відповідно до частини першої статті 37 Закону України Про іпотеку іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимогами ст. 346 ЦК України визначено підстави припинення права власності, в тому числі й в разі відчуження власником свого майна.
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.В силу з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки.
Виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України Про іпотеку не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.
В силу ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється, зокрема, в разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.
Виходячи з викладеного, іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, виконаного належним чином.
При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека припиняється за фактом виконанням основного зобов`язання.
Разом з тим, у разі наявності відповідного спору, обумовлені вимоги підлягають розгляду судом.
Отже, право позивача підлягає судовому захисту за її позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена.
Згідно ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції закону на час укладення іпотечного договору), обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) це обмеження або заборона розпорядження не- рухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визнаначених законом.
Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи осо- би, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків (ч.3 ст.44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»).
Відповідно до ст.74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.
Зняття заборони відчуження майна, відповідно до Закону України «Про нотаріат», є нотаріальною дією.
Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 11.02.2012 р., нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики. Нотаріус може зняти заборону відчуження заставленого майна за заявою боржника лише у випадках, передбачених ч.1 ст.537 ЦК України.
Між тим, як зазначалося вище, відповідачем не було вчинено дій щодо припинення іпотеки в зв`язку з повним погашенням боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою, що, в свою чергу, створює перешкоди позивачу в оформлені своїх спадкових прав.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України на відповідача слід покласти судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі зазначеного та керуючись ст. ст. 2,4,16,529, 593, 625 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 76, 141, 264, 265, 268, 273 - 274, 280 - 283 ЦПК України, суд ,-
Позов ОСОБА_1 задоволити.
Зняти в державному реєстрі речових прав реєстрацію обтяження (заборону) нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме з квартири номер АДРЕСА_1 під номером три, яке зареєстроване в державному реєстрі речових прав 04.11.2005 за № 25372287 на підставі договору іпотеки від 04.11.2005 №5922, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Надольською Т.П..
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом направлення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники судового провадження:

позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» Міхно Сергія Семеновича, адреса: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17 (2 поверх);

третя особа ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 ;

СУДДЯ І.А. Ганкіна