Справа № 159/2756/22
Провадження № 2-з/159/30/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Шишилін О.Г. ознайомившись із заявою ОСОБА_1 місце проживання якого за адресом: АДРЕСА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

До Ковельського міськрайонного суду Волинської області разом із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи на стороні відповідача: Ковельська державна нотаріальна контора; Ковельська міська рада Волинської області про встановлення часток у спадковому майні, надійшла заява позивача про забезпечення позову. Предметом позову є визначення 4/6 частки у спадковому майні належного матері позивача ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким також володів за життя володів її чоловік ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: квартири АДРЕСА_2 з господарськими будівлями і спорудами, земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) 0,0147 га, кадастровий номер :08:004:0022, земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) 0,0147 га, к/н :08:004:0023.

За таких підстав позивач побоюючись, що відповідачі отримають правовстановлюючий документ на спадщину та розпорядяться на свій розсуд, просить забезпечити позов шляхом встановлення заборони державному нотаріусу Ковельської державної нотаріальної контори вчиняти дії щодо видачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне майно. Невжиття вказаного заходу забезпечення позову призведе до заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам та ускладнить їх відновлення, що може у майбутньому призвести до утруднення виконання рішення суду.

Перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість заяви про заборону вчиняти дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, приходжу до висновку про таке.

Так, згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1ст.150 ЦПК України позов забезпечується, забороною вчиняти певні дії.

Враховуючи викладене, дослідивши заяву про забезпечення позову, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість зазначеної заяви, оскільки вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

При забезпеченні позову суддя бере до уваги те, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до невиконання майбутнього рішення суду, та заборона вчиняти певні дії, на думку суду, у повній мірі забезпечить позовні вимоги в межах предмету спірних відносин між сторонами та не завдає збитків сторонам.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Відповідно до ч.7 ст. 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог статті 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення.

Особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

На підставі викладеного, враховуючи, що справа стосується нерухомості значної вартості, суд для відшкодування можливих значних збитків відповідачів, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові вважає, що заявнику необхідно встановити зустрічне забезпечення в розмірі 10 000 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149,150,153, 154 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити державному нотаріусу Ковельської державної нотаріальної контори вчиняти дії щодо видачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відомості відповідно до ч. 1 ст.158 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

-стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , код РНОКПП відсутній, паспорт № НОМЕР_1 , виданий 31.01.2022 року органом 0717, місце проживання: АДРЕСА_3 ;

-боржники: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , код РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , код РНОКПП не відомо, місце проживання: АДРЕСА_5 .

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , код РНОКПП відсутній, паспорт № НОМЕР_1 , виданий 31.01.2022 року органом 0717, місце проживання: АДРЕСА_3 , розмір зустрічного забезпечення у сумі 10 000, 00 (десять тисяч) гривень та зобов`язати сплатити вказану суму на депозитний рахунок суду за наступними реквізитами: отримувач коштів Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Волинській області, р/р UA0002504, банк отримувач Держказначейська служба України, м. Київ, код банку 820172, ) у строк, що не перевищує десяти днів з дня постановлення ухвали про зустрічне забезпечення позову та зобов`язати заявника у вказаний строк надати до суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

У разі якщо заявник не виконає вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

Відповідач, в разі відмови в позові, після набрання рішенням законної сили може стягнути з позивача збитки, завдані йому забезпеченням позову.

Ухвала про зустрічне забезпечення позову набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею.

Строк пред`явлення ухвали до примусового виконання 3 місяці.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до апеляційного суду Волинської області протягом 15 днів після отримання копії ухвали.

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області О. Г. Шишилін