Справа № 522/5914/22
Провадження № 2/522/3692/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Чернявської Л.М.,

при секретарі судового засідання - Тофан Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи ОСОБА_3 , Служби у справах дітей Одеської міської ради про невідкладне відібрання дитини без позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2022 року до суду надійшов позов Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи ОСОБА_3 , Служби у справах дітей Одеської міської ради про невідкладне відібрання дитини без позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову зазначено, що на підставі клопотання Служби у справах дітей Одеської міської ради від 12.05.2022 року № 07/3938, про невідкладене відібрання малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було з`ясовано, що на контролі Служби у справах дітей Одеської міської ради перебуває питання соціального захисту законних прав та інтересів малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зі слів батька, офіційно не працює, є інвалідом ІІІ групи, перебуває на обліку у КНП «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради, отримує пенсію за інвалідністю. Також, гр. ОСОБА_2 повідомив, що мати дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає у с. Новоукраїнка, Роздільнянського району Одеської області, точну назву вулиці він не знає, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працює, є інвалідом І групи, з родиною не проживає, участі у вихованні дитини не приймає. Зі слів батька ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані та проживають: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від надання письмових пояснень батько відмовився.

12.05.2022 року до Служби у справах дітей Одеської міської ради надійшло телефонне повідомлення від сектору ювенальної превенції Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , проживає дитина з батьком та дідусем. Батько ухиляється від виконання своїх обов`язків, умови, у яких проживає дитина, негативно впливають на її життя, стан здоров`я та розвиток. Спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Приморському районі спільно з інспектором сектору ювенальної превенції Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, а також фахівцями Центру соціальних служб Одеської міської ради було здійснено негайний виїзд за адресою проживання родини « ОСОБА_1 » для з`ясування обставин. Під час перевірки була виявлена малолітня дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мала неохайний вигляд, не розмовляла. У дитини не має одягу та взуття за віком та за сезоном, відсутні предмети по догляду за дитиною та харчування, виявлено педикульоз. Дитина перебуває на обліку КНП «ДМП № 3». Умови проживання дитини незадовільні, кімнати не провітрюються, вікна не відчиняються, у квартирі сморід, у кімнатах холодно, неохайно, розкидані особисті речі, брудна постільна білизна, відсутня тепла вода. Батько малолітньої дитини ОСОБА_2 та дідусь ОСОБА_4 чинили супротив роботі представників суб`єктів соціальної роботи. Для реалізації повноважень та здійснення соціального захисту дитини в межах визначеної компетенції Служби у справах дітей Одеської міської ради був задіяний додатковий правоохоронний підрозділ.

За результатами відвідування, відповідно до п.5 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 року № 585 було проведено оцінку рівня безпеки дитини, про що складено акт від 12.05.2022 року. Згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини від 12.05.2022 року, було встановлено, що проживання малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком, загрожує її життю та здоров`ю. З метою вжиття невідкладних заходів для забезпечення безпеки дитини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після огляду дитини лікарем бригади швидкої допомоги № 75, була доставлена до КНП «Міська дитяча лікарня № 2» Одеської міської ради.

На підставі клопотання Служби у справах дітей Одеської міської ради від 12.05.2022 року № 07/3938 про невідкладене відібрання малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради було видано Розпорядження від 13.05.2022 року № 219. На підставі викладеного представник Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1 , звернувся до суду з дійсним позовом.

Ухвалою суду 24 травня 2022 року відкрито провадження по справі. Встановлено спрощений порядок розгляду справи з викликом сторін по справі.

09 червня 2022 року та 18 липня 2022 року від представника Позивача до суду надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

В судове засідання 18 липня 2022 року з`явився представник Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що з моменту відібрання дитини до Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради батько з метою з`ясування місця перебування дитини не звертався.

ОСОБА_2 зазначив, що дійсно на момент огляду житлового приміщення та відібрання дитини було брудно в квартирі, проте на наступний день він все прибрав. Також повідомив, що дитина не відвідувала дитячий садок у зв`язку з тим, що дитину відмовились брати до дитячого садку. Визнав факт того, що дитина мала неохайний вигляд, не розмовляла. Пояснив, що дитину мила бабуся, яка померла в квітні цього року. Надав до суду пенсійне посвідчення відповідно до якого Відповідач є інвалідом 3 групи з дитинства. Також пояснив, що дитина проживає з ним з 2016 року, мати дитиною не цікавиться, йому не відомо де вона знаходиться. Зазначив, що в разі відібрання дитини, він має бажання її відвідувати.

Також в судовому засіданні вільними слухачами були представник Служби у справах дітей Одеської міської ради та ОСОБА_4 , який є дідусем малолітньої дитини.

Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 235 від 30.04.2015 року, реєстрація - Відділ державної реєстрації актів цивільного тану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області).

Батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В судовому засіданні, судом встановлено, що ОСОБА_2 проживає разом ОСОБА_4 та малолітньою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається з позовної заяви, не заперечується учасниками справи, ОСОБА_3 не проживає разом з ОСОБА_2 та не приймає участь у вихованні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Місце перебування ОСОБА_3 невідоме.

На контролі Служби у справах дітей Одеської міської ради перебуває питання соціального захисту законних прав та інтересів малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12.05.2022 року до Служби у справах дітей Одеської міської ради надійшло телефонне повідомлення від сектору ювенальної превенції Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , проживає дитина з батьком та дідусем. Батько ухиляється від виконання своїх обов`язків, умови, у яких проживає дитина, негативно впливають на її життя, стан здоров`я та розвиток.

Спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Приморському районі спільно з інспектором сектору ювенальної превенції Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, а також фахівцями Центру соціальних служб Одеської міської ради було здійснено негайний виїзд за адресою проживання родини « ОСОБА_1 » для з`ясування обставин.

Під час перевірки була виявлена малолітня дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мала неохайний вигляд, не розмовляла. У дитини не має одягу та взуття за віком та за сезоном, відсутні предмети по догляду за дитиною та харчування, виявлено педикульоз. Дитина перебуває на обліку КНП «ДМП № 3». Умови проживання дитини незадовільні, кімнати не провітрюються, вікна не відчиняються, у квартирі сморід, у кімнатах холодно, неохайно, розкидані особисті речі, брудна постільна білизна, відсутня тепла вода.

Батько малолітньої дитини ОСОБА_2 та дідусь ОСОБА_4 , чинили супротив роботі представників суб`єктів соціальної роботи. Для реалізації повноважень та здійснення соціального захисту дитини в межах визначеної компетенції Служби у справах дітей Одеської міської ради був задіяний додатковий правоохоронний підрозділ.

За результатами відвідування, відповідно до п.5 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 року № 585 було проведено оцінку рівня безпеки дитини, про що складено акт від 12.05.2022 року.

Згідно з актом проведення оцінки рівня безпеки дитини від 12.05.2022 року було встановлено, що проживання малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком, загрожує її життю та здоров`ю.

З метою вжиття невідкладних заходів для забезпечення безпеки дитини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після огляду дитини лікарем бригади швидкої допомоги № 75, була доставлена до КНП «Міська дитяча лікарня № 2» Одеської міської ради.

На підставі клопотання Служби у справах дітей Одеської міської ради від 12.05.2022 року № 07/3938 про невідкладене відібрання малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради було видано Розпорядження від 13.05.2022 року № 219 про невідкладне відібрання малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та тимчасове влаштування дитини до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем не надано суду доказів відновлення становища задля виховання дитини в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості та не спростовано зазначені позивачем обставини справи.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.1ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, та згідно з ч.ч.1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно з ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з ч.4 ст.155 СК України - ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч.1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органу опіки та піклування.

Відповідно до ч.2 ст.170 СК України у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки зобов`язаний у семиденний строк подати до суду позов про позбавлення батьківських прав або про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав.

Згідно ч.3 ст.170 СК України - якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу.

Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції.

Європейський суд у своєму рішенні у справі «Гаазе проти Німеччини» (заява від 08 квітня 2004 року № 11057/02) зазначив, що згідно з усталеною прецедентною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому національні заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року).

З огляду на викладене, суд зазначає, що підставою відібрання дитини без позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї небезпечної для дитини обстановки: її життя, здоров`я і морального виховання.

Як було встановлено в судовому засіданні 18 липня 2022 року, малолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не розмовляє, не доглянута, позбавлена піклування та нормальних побутових умов, батько не піклується вихованням дитини та її здоров`ям.

Частина 2 ст. 155 СК містить спеціальне застереження про те, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що умови проживання дитини з відповідачем дійсно є небезпечним для її життя та здоров`я, оскільки відповідач не здійснює належного догляду за дитиною, а також з урахуванням встановлених під час судового засідання обставин, що підтверджують недбале поводження з дитиною, суд дійшов висновку про необхідність відібрання малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення батьківських прав від батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Суд, оцінивши зібрані по справі докази, враховуючи, визначені законом обставини при визначенні розміру аліментів та відсутності документально підтверджених заперечень відповідача щодо їх розміру, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини і задовольняє їх.

В силу ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ст. 3 Конвенції «Про права дітей» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд вважає, що з огляду на обставини справи звернення рішення до негайного виконання на підставі ст. 430 ЦПК України, в частині відібрання дитини та стягнення суми платежу аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню, що буде дійсно відповідати найкращим інтересам дітини, з огляду на її вік та її розвиток.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 16 ЦК України, ст.ст. 170, 171 СК України, ст.ст. 76 - 81, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи ОСОБА_3 , Служби у справах дітей Одеської міської ради про невідкладне відібрання дитини без позбавлення батьківських прав задовольнити.

Невідкладно відібрати малолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без позбавлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь установи чи фізичної особи - опікуна (піклувальника), на утриманні кого буде знаходитися дитина у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову, а саме з 23 травня 2022 року і до досягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , або до повернення малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі ст. 430 ЦПК Україїни рішення в частині відібрання дитини та стягнення суми платежу аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано та складено 19 липня 2022 року.

Суддя Чернявська Л.М.