РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.

секретар судового засідання Семенюк Ю.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача Корень О.М., Жуковського О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення помилково перерахованої суми коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог стягнути з відповідача помилково перераховані кошти в сумі 132000 грн, інфляційні втрати в сумі 26151,01 грн та 3% річних в сумі 11890,85 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 14.09.2017 року о 15 годині 49 хвилин ним через Сокирнянське відділення Чернівецької філії ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", помилково було перераховано на картковий рахунок № НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , кошти в сумі 132000 грн. Станом на 11.09.2020 року кошти ОСОБА_3 не повернуто.

Ухвалою суду від 08.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

9 квітня 2021 року суд отримав відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить в позові відмовити в повному обсязі. Заперечення проти позову мотивує тим, що підстав для стягнення перерахованих йому коштів в розмірі 132000 грн немає. Позивач перерахував грошові кошти через банк, а не особисто в режимі онлайн; зазначив всі реквізити про нього як отримувача платежі, які позивач не міг дізнатися, окрім як від нього; сума коштів є великою, що в сукупності виключає помилковість в перерахуванні коштів. В подальшому, 28.12.2017 року позивач перерахував йому грошові кошти в розмірі 110000 грн. Протягом трьох років позивач ні до банку, ні до нього щодо повернення цих коштів не звертався. Позивач свідомо та обґрунтовано перерахував йому грошові кошти на рахунок в банківську установу на виконання існуючих між ними на той час цивільно-правових зобов`язань. В зв`язку з виконанням зобов`язання документи, які були в нього по цьому зобов`язанні, знищені. Безпідставним є посилання позивача на ст.387, 1212 ЦК України, так як вони стосуються повернення майна, набутого незаконно та безпідставно. Грошовий банківський переказ надісланий позивачем свідомо та обгрунтовано, на виконання цивільно-правового зобов"язання. Будь-якого майна позивач йому не надавав, незаконних та безпідставних діянь щодо позивача він не вчиняв.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, що відповідач є керівником та засновником ПП "Компанія "Автоленд". Між сторонами були усні перемовини щодо придбання товару, жатки для комбайна. 14.09.2017 року позивач перерахував кошти в сумі 132000 грн на рахунок відповідача, як авансовий внесок. Після чергових перемовин з відповідачем, той повідомив, що відбулося подорожчання товару, та потрібно здійснити доплату, тому 28.12.2017 року позивач перерахував кошти в сумі 110000 грн на рахунок відповідача. Вцілому аванс становив 242000 грн. Договірних відносин між сторонами не було. Відповідач набув кошти неправомірно, без будь-яких правових підстав, а тому зобов`язаний повернути на підставі ст.1212 ЦК України. Позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення коштів в телефонному режимі, але відповідач добровільно їх не повернув. Просить позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні пояснили, що між сторонами були господарські правовідносини, що виключає застосування ст.1212 ЦК України. На виконання договірних відносин позивач сплатив відповідачу кошти в сумі 132000 грн 14 вересня 2017 року та 110000 грн 28 грудня 2017 року. Позивач двічі сплатив кошти, протягом трьох років не звертався щодо помилкового перерахування коштів. Просять в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що 14.09.2017 року о 15 годині 49 хвилин ОСОБА_2 через Сокирнянське відділення Чернівецької філії ПАТ КБ «Приватбанк» перерахував кошти в сумі 132000 грн на картковий рахунок ОСОБА_3 № НОМЕР_1 , що підтверджується заявою на переказ готівки RC_GJIDNE5C3DLA50UR4LTUP. (а.с.3,158)

28.12.2017 р. ОСОБА_2 через Відділення "Метро" Чернівецької філії ПАТ КБ «Приватбанк» перерахував кошти в сумі 110000 грн на картковий рахунок ОСОБА_3 № НОМЕР_1 , що підтверджується заявою на переказ готівки RC_H1U716509BNJ1PK14WMU12 (а.с.51)

Позов про стягнення з відповідача коштів в сумі 132000 грн пред`явлений позивачем з підстав помилкового перерахування коштів, тобто набуття відповідачем майна без достатньої правової підстави.

Правовідносини щодо набуття, збереження майна без достатньої правової підстави регулюються главою 83 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зобов`язання з безпідставного набуття (збереження) майна виникають за наявності таких умов: має місце набуття або збереження майна; вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України) або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Під відсутністю правової підстави розуміється таки перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах або отримане однією зі сторін майно у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст.1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених ст.11, 600, 601, 604-607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст.1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Зазначені правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду справи.

Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

У разі існування між сторонами договірних відносин, правовою підставою для задоволення вимог про стягнення сплачених коштів (коштів, сплачених за товар, який так і не було поставлено) є частина перша статті 670 ЦК України, а стаття 1212 ЦК України застосуванню до цих правовідносин не підлягає.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.11, ч.1 та ч.2 ст.509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню воля до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до п.1.24) Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Позивач двічі перерахував кошти на картковий рахунок відповідача в сумі 132000 грн та 110000 грн, з вимогою про повернення помилково перерахованих коштів ні до банку, ні до відповідача протягом трьох років не звертався. В судовому засіданні представник позивача підтвердив факт існування між сторонами усної домовленості на придбання товару та здійснення перерахування коштів на виконання такої домовленості.

Зазначені обставини спростовують доводи позивача про помилкове перерахування ним коштів відповідачеві, оскільки кошти перераховані належному отримувачу, а тому підстави для стягнення з відповідача помилково перерахованих коштів відсутні.

Визначення способу захисту, а саме визначення позовних вимог, обґрунтування позову певними правовими нормами, посилання на фактичні обставини справи та визначення предмету спору, процесуальним законом покладено саме на позивача. Реалізація прав відповідача на захист проти позову перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з правовими вимогами та підставами, викладеними позивачем.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

За положеннями ч.3 ст.49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Заяви про зміну підстав позову позивач не подав. Підставою пред`явленого позову позивач визначив помилкове перерахування коштів, а не наявність усної домовленості між сторонами, яка надалі не була виконана відповідачем.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Не є зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин. Однак, в цій справі обставини помилкового перерахування коштів (тобто неналежному отримувачу) та обставини перерахування коштів належному отримувачу на виконання усної домовленості, яка надалі не була ним виконана, є взаємовиключними та не можуть доповнювати одне одного.

Суд не приймає до уваги покликання представника позивача на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 753/20633/15-ц, оскільки у вказаній справі суд виклав висновок щодо поширення правил про набуття, збереження майна без достатньої правової підстави на отримане за нікчемним правочином.

Враховуючи, що позивач не надав суду доказів помилкового перерахування коштів на картковий рахунок відповідача, в задоволенні позову належить відмовити.

За правилами ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про стягнення помилково перерахованої суми коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3

Повний текст судового рішення складено 04.07.2022 року.

Суддя І.О.Гордійчук