20 вересня 2022 року Справа № 550/570/22
Провадження № 2/550/198/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Юрлагіної Т.В., за участю секретаря судового засідання Шукевич Н.В., розглянувши цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

За участю представника позивача адвоката - Хворост Д.М.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Чутівського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

Від відповідача ОСОБА_1 за первісним позовом надійшов зустрічний позов до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, який відповідач подав до початку розгляду справи по суті та просив прийняти до спільного розгляду з первісним позовом поновивши строк на його подачу. Вважає, що вимоги за позовами пов`язані випливають з одних правовідносин і їх спільний розгляд є доцільним.

Відповідач за зустрічним позовом не заперечував щодо спільного розгляду, при цьому зазначив що не розуміє суті питання яке вирішується, а також від нього до суду подано відзив на зустрічну позовну заяву.

Дослідивши матеріали зустрічної позовної заяви, суд зазначає наступне.

Статтею 193 ЦПК України встановлено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Згідно з ч.2 цієї норми зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

За ч.3 ст.193 ЦПК вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Суд наголошує, що прийняття зустрічного позову дозволяє розглянути в одному процесі вимоги обох сторін, що дає можливість заощадити час і сприяє більш швидкому захисту їхніх прав та інтересів, а також запобігає можливості винесення суперечливих і взаємовиключних судових рішень у цивільній справі.

Однак, вирішуючи питання про прийняття до розгляду зустрічного позову, слід виходити з такого.

У своїх постанові від 27.01.2021 у справі №908/1688/20, у постанові Великої Палати від 13.03.2019 № 916/3245/17 Верховний Суд зазначав, що зустрічний позов повинен бути взаємно пов`язаний з первісним, при цьому взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах.

Так, підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Незважаючи на те, що, обидва позови випливають з одних правовідносин, регламентованих нормами сімейного кодексу, містять посилання на події, що відбувались в судовому засіданні Чутівського районного суду 27.06.2022, вивчення змісту первісного та зустрічного позову свідчить про те, що фактично вони обґрунтовані різними підставами, до позовних заяв додані різні докази, предмет доказування є різним.

Подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Суд звертає увагу, що задоволення зустрічного позову в даному випадку не доводить відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову, який за наявності визначених законом підстав, також може бути задоволеним. Так само і відмова в задоволенні одного з позовів не свідчитиме про наявність підстав для автоматичного задоволення іншого позову. Ухвалення рішень за кожним з позовів залежатиме від того, чи будуть доведені сторонами обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог. Тому ризик ухвалення суперечливих або взаємовиключних рішень в даному випадку відсутній.

Отже суд доходить висновку, що в даному випадку об`єднання вимог за первісним та зустрічним позовами є недоцільним та може призвести до невиправданого затягування розгляду справи.

Підстави для відмови у поновленні строку звернення з зустрічним позовом судом не встановлені, обставини на які посилається сторона, як на підстави для поновлення строку звернення з зустрічним позовом, перебування на лікарняному, є поважними.

Відповідно до ч.3 ст.194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Враховуючи, що судом не встановлено взаємопов`язаності позовів та доцільності їх спільного розгляду, а також можливості виключення задоволення первісного позову у разі задоволення зустрічного (ч.2 ст.193 ЦПК), зустрічний позов підлягає поверненню позивачеві.

Об`єднання позову є правом, а не обов`язком суду. Відмова у прийнятті зустрічного позову не є порушенням права ОСОБА_1 на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає йому звернутися до суду з вказаним позовом в загальному порядку.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 193, 194 суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк звернення з зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

У прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 - відмовити та повернути позов позивачеві.

Роз`яснити ОСОБА_1 про можливість звернення з даним позовом у загальному позовному порядку.

Ухвала набирає сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Т.В. Юрлагіна