Справа № 357/7332/21
Апеляційне провадження №22-ц/824/7192/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2022 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Фінансів» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Фінансів», товариства з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Компані», третя особа: приватний нотаріус КМНО Пономарьова Дар`я Володимирівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна.

В обґрунтування позову зазначив, що в червні 2021 року позивач дізнався, що власником нерухомого майна, яке він успадкував, є ТОВ «РЕНЕСАНС КОМПАНІ». Право власності у ТОВ «РЕНЕСАНС КОМПАНІ» виникло на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 18.01.2021 року, який було укладено між ТОВ «СВІТ ФІНАНСІВ» та ТОВ «РЕНЕСАНС КОМПАНІ».

Позивач зазначає, що 14.08.2008 року його брат - ОСОБА_2 уклав із ВАТ КБ «НАДРА» кредитний договір №182/П/13/2008/840, за яким отримав кредит в розмірі 35000,00 доларів США на споживчі цілі. Кредит надавався строком до 11.08.2023 року. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань 14.08.2008 року ОСОБА_2 уклав із ВАТ КБ «НАДРА» договір іпотеки, за яким передав в іпотеку житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору 13.11.2012 року банк направив на адресу позичальника досудову вимогу №5-3-07969 про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, цим самим змінивши строк кредитування, але судових спорів з приводу стягнення заборгованості з боржника не було.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник та іпотекодавець ОСОБА_2 помер. Його мати ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги за законом, подала заяву до нотаріуса про вступ у спадщину. 28.07.2018 року державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори було відкрито спадкову справу щодо майна спадкодавця ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , не отримавши свідоцтво про право власності на спадковий будинок АДРЕСА_1 , який був предметом іпотеки. За заявою позивача 19.03.2021 року державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори було відкрито спадкову справу на майно спадкодавця ОСОБА_3 .

Позивач є сином померлої та її спадкоємцем, тобто позивач вважає, що отримав право на спадкування нерухомого майна, яке успадкувала його мати, але не встигла оформити (зареєструвати) право власності на нього. ВАТ КБ «НАДРА», як кредитор та іпотекодержатель, протягом 6 місяців із дня смерті позичальника ОСОБА_2 не звертався до спадкоємців ( ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ) з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Позивач зазначає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

ОСОБА_3 , яка була спадкоємцем іпотекодавця ОСОБА_2 , прийняла спадщину 28.07.2018 року, а позивач є спадкоємцем за правилами спадкової трансмісії і в межах встановленого законом строку теж прийняв спадщину. В той же час в період спадкування та оформлення спадкових прав спадкоємці були позбавленні спадкового майна внаслідок укладення відповідачами оспорюваного договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Позивач зазначає, що задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом продажу предмета іпотеки відбулася з порушенням вимог Закону України «Про іпотеку». Іпотекодавець ОСОБА_2 не міг знати ні про заміну сторони кредитора, ні про продаж предмету іпотеки, оскільки помер в травні 2018 року, а його спадкоємців ніхто не ставив до відома ні про кредитні зобов`язання спадкодавця, ні про самого кредитора, чи його правонаступників, ні про продаж нерухомого майна, яке було предметом іпотеки. Крім того позивач зазначив, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 входить до спадкової маси, тобто відповідачем було продано будинок без зазначення земельної ділянки на якій він знаходиться.

Позивач вважає, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 18.01.2021 року, який було укладено між ТОВ «СВІТ ФІНАНСІВ» та ТОВ «РЕНЕСАНС КОМПАНІ», є недійсним, оскільки укладений з порушенням вимог чинного законодавства. Як наслідок такої недійсності від ТОВ «РЕНЕСАНС КОМПАНІ» підлягає витребуванню на користь позивача житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 18.01.2021 року, який було укладено між ТОВ «СВІТ ФІНАНСІВ» та ТОВ «РЕНЕСАНС КОМПАНІ», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. і зареєстрований за реєстровим номером 38; скасувати запис про право власності, який містить ся в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №40164957; витребувати від ТОВ «РЕНЕСАНС КОМПАНІ» на користь ОСОБА_1 нерухоме майно - житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 103 .

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2022 року визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 18.01.2021 року, який було укладено між ТОВ «СВІТ ФІНАНСІВ» та ТОВ «РЕНЕСАНС КОМПАНІ», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Дар`єю Володимирівною і зареєстрований за реєстровим номером 38 та припинено речове право товариства з обмеженою відповідальністю «РЕНЕСАНС КОМПАНІ» на майно: житловий будинок, АДРЕСА_1 ; витребувано від ТОВ «РЕНЕСАНС КОМПАНІ» на користь ОСОБА_1 нерухоме майно - житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 103; стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Фінансів», товариства з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Компані» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі на загальну суму 2270 грн., тобто по 1135 грн. з кожного відповідача.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ТОВ «Світ Фінансів» направило апеляційну скаргу, в якій зазначило, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просить апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

20.06.2022 року до Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

В судове засідання 07.07.2022 року відповідачі - ТОВ «Світ Фінансів», ТОВ «Ренесанс Компані» та приватний нотаріус КМНО Пономарьова Дар`я Володимирівна не з`явились, про розгляд справи належним чином повідомлялися, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надали.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_2 14 серпня 2008 року уклав із ВАТ КБ «НАДРА» кредитний договір №182/П/13/2008/840, за яким отримав кредит в розмірі 35000,00 доларів США на споживчі цілі. Кредит надавався строком до 11.08.2023 року. Щомісячно позичальник повинен був сплачувати щомісячний платіж на погашення кредиту в розмірі 552,00 доларів США. Наведене підтверджено копією кредитного договору.

В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором, 14.08.2008 року ОСОБА_2 уклав із ВАТ КБ «НАДРА» договір іпотеки, який було посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міськрайонного нотаріального округу Київської області Величко О.Л. і зареєстровано в реєстрі за №2156. За цим договором в іпотеку було передано належний на праві власності ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Визначена сторонами вартість предмету іпотеки складала 269 199,88 грн. Наведене підтверджено Договором іпотеки від 14.08.2008 р.

Пунктом 5.1 та п.5.3 Договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання в цілому, або в тій чи іншій частині, а також у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобов`язань за цим договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих іпотекодержателю за цим Договором.

Звернення стягнення на предмет іпотеки може відбуватися і на підставі права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

ІНФОРМАЦІЯ_3 позичальник та іпотекодавець ОСОБА_2 помер, /актовий запис про смерть №974 від 31.05.2018 року/. Наведене підтверджено свідоцтвом про смерть .

Після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за заявою його матері ОСОБА_3 була заведена спадкова справа за № 364/2018р. в Другій Білоцерківській міській державній нотаріальній конторі. Наведене підтверджено витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (номер у спадковому реєстрі 62773996) та інформаційною довідкою нотаріуса.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть.

19.03.2021 року, за заявою позивача ОСОБА_1 як єдиного спадкоємця після смерті своєї матері в Другій Білоцерківській міській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа №208/2021р. щодо спадкодавця ОСОБА_3 . Наведене підтверджено витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

В ході розгляду справи встановлено, що 29.05.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Світ Фінансів» було укладено договір про відступлення прав вимоги № GLL №216952, за яким ПАТ «КБ «Надра» відступив новому кредитору право вимоги за кредитними договорами, що містяться в додатку №1 до цього договору.

Для посвідчення та реєстрації правочину договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 приватному нотаріусу Пономарьовій Д.В. було надано : Договір іпотеки від 14.08.2008 р.; Договір про відступлення прав вимоги від 09.05.2020р.; рішення учасника ТОВ «СвітФінансів»; протокол загальних зборів учасників ТОВ «Ренесан Компані»; рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 , яке надіслано ТОВ «СвітФінансів» та вручене боржнику 30.06.2020р. та Лист-вимога від 11.06.2020р.; відповідь виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 02.12.2020 р. щодо відсутності зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 ; Звіт про оцінку майна № 26/01/21, за яким вказаний житловий будинок має ринкову вартість 50 000грн.; Заяву представника ТОВ «Світ Фінансів», на ім`я нотаріуса з підтвердженням про відсутність осіб, які мають право користуватися будинком АДРЕСА_1 ; повідомлення директора ТОВ «Світ Фінансів», яким гарантовано, що ОСОБА_2 забезпечений іншим житлом за адресою : АДРЕСА_2 ; довіреності та паспортні дані представників сторін правочину. Наведене підтверджено електронними копіями документів, які були долучені до заяви про реєстрацію права власності, зареєстрованої у базі даних заяв, що надані суду приватним нотаріусом КМНО Пономарьовою Д.В. на виконання ухвали від 08.07.2021р. про витребування доказів.

18.01.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Д.В. посвідчила Договір купівлі-продажу нерухомого майна між ТОВ «Світ Фінансів» та ТОВ «Ренесанс Компані», за яким ТОВ «Світ Фінансів», як іпотекодержатель, на підставі права, яке витікає з Договору іпотеки від 14.08.2008 р. (п.5.3 якого містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя) продав ТОВ «Ренесанс Компані» за 50 000 грн. будинок АДРЕСА_1 .

18.01.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Д.В., як державний реєстратор прав на нерухоме майно, прийняла рішення за № 56202199 про проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за суб`єктом ТОВ «Ренесанс Компані».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що задоволення вимог іпотекодержателя шляхом продажу предмета іпотеки відбулося з порушенням вимог Закону України «Про іпотеку», оскільки в порушення ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель, в даному випадку ТОВ «Світ Фінансів», був зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця/спадкоємця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір; ціна продажу предмета іпотеки, в даному випадку, не могла бути погоджена з іпотекодавцем та не погоджувалася з спадкоємцями, а оцінка іпотечного майна визначена суб`єктом оціночної діяльності була значно меншою, ніж погоджена сторонами Договору іпотеки та іпотекодержатель, який реалізував предмет іпотеки, не надсилав іпотекодавцю звіт про розподіл коштів від продажу предмета іпотеки. Заінтересовані особи були позбавлені можливості оспорити оцінку іпотечного майна; ТОВ «Світ Фінансів» не спростувало в належний спосіб, факт надання нотаріусу при посвідченні оспорюваного правочину неправдивої інформації щодо отримання іпотекодавцем вимоги, не пояснено надану нотаріусу гарантію про забезпечення померлого іпотекодавця ОСОБА_2 іншим житлом, а також не надано доказів, що вчинялися дії по встановленню кола спадкоємців, робилися запити до нотаріуса та направлялися вимоги кредитора до спадкоємців.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із доводами апелянта щодо неправильності висновку суду про припинення зобов`язання за кредитним договором, який був предметом розгляду у даній справі. Такі свої висновки суд першої інстанції зробив на підставі положень ч. 1 ст. 608 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

З аналізу наведеної норми вбачається, що у зв`язку із смертю боржника припиняється лише зобов`язання, яке не може бути виконане особою, іншою ніж та, яка померла. В той же час правовідносини, що є предметом розгляду у даній справі, допускають правонаступництво, в тому числі і в порядку спадкування. Хоча на норми закону, які регулюють вказані обставини, посилався й суд першої інстанції, однак зробив безпідставний висновок про нерозривність можливості виконання зобов`язань за кредитним та іпотечним договором з померлою особою. З огляду на вищевказане, висновки суду першої інстанції про припинення зобов`язання за кредитним договором №182/П/13/2008/840 від 14.08.2008 року колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними та такими, що підлягають виключенню.

Незважаючи на зазначене, колегія суддів не може погодитися з іншими доводами апелянта стосовно неналежності висновку суду першої інстанції по суті спору.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для задоволення позовних вимог було порушення кредитором процедури і порядку звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Таким чином право іпотекодержателя відчужити предмет іпотеки на підставі ст.. 38 Закону України «Про іпотеку» є різновидом позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно положень ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Отже, за змістом наведених норм реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним процедури направлення відповідної вимоги боржнику/іпотекодавцю. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про усунення порушення не пізніше тридцятиденного строку та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Лише якщо така вимога не виконана чи неналежно виконана після сплину встановленого законом чи договором строку, іпотекодержатель набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Умови договору іпотеки та вимоги ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання.

Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого порядку на офіційну адресу боржника/іпотекодавця. За відсутності такого належного надсилання вимоги іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Таким чином, недотримання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя.

При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Положення ст. 38 Закону України «Про іпотеку» зазначають, що передумовою виникнення у іпотекодержателя права на продаж предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві є обов`язок іпотекодержателя за 30 днів до укладення такого договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. Лише після надходження повідомлення від іпотекодателя протягом тридцяти днів з дня отримання вищевказаного повідомлення, іпотекодавець вправі продати предмет іпотеки іншій особі на власний розсуд.

Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання. В іншому випадку іпотекодержатель не набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Вищевказана правова позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17 (провадження № 14-711цс19).

Ззагальноприйнятим у світовій практиці є застосування щодо юридично-значимих повідомлень принципу «доставки (одержання)» повідомлень. Зокрема: (а) у підпункті 3 пункту I.-1:109 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказано, що повідомлення вступає в силу у момент досягнення адресата, якщо з нього не слідує більш пізній момент вступу у силу; (б) згідно пунктів 2, 3 Принципів європейського контрактного права з урахуванням положень пунктів (4) та (5), будь-які повідомлення набирають чинності з моменту, коли вони отримані адресатом. Повідомлення вважається одержаним адресатом, коли його вручено їй за місцем його діяльності або за поштовою адресою, або, якщо він не має місця діяльності або поштової адреси, - за місцем його постійного проживання. Письмове повідомлення вважається наданим, коли воно отримане адресатом. Підхід стосовно застосування принципу «доставки (одержання)» юридично-значимих повідомлень висловлений і в українській судовій практиці. При цьому під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами необхідних відомостей.

Зазначена позиція відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 344/3627/16-ц (провадження № 61-21032св18).

Заперечуючи проти висновку суду першої інстанції щодо невиконання іпотеко держателем вищевказаної вимоги, апелянт зазначив про направлення ним повідомлення на адресу ОСОБА_2 вимоги 10.09.2020 року. В той же час, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_1 . За таких умов, твердження апелянта щодо належного виконання вимоги про повідомлення іпотекодавця не відповідають дійсності.

Окрім вказаного, як вбачається з представленого позивачем до матеріалів справи повідомлення та копії фіскального чеку про його направлення, 05.12.2018 року ОСОБА_4 як особа, яка подала заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_2 , направила на адресу первісного кредитора ПАТ КБ «Надра» повідомлення про факт смерті ОСОБА_2 .

З огляну на вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно порушення процедури звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом відчуження такого предмета іпотекодержателем третій особі, що в свою чергу має наслідком визнання такого права недійсним та застосування наслідків недійсності правочину. Доводи апеляційної скарги не спростовують вищевказане твердження, відтак не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні позову.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову. Апелянтом не було належним чином доведено свої апеляційній вимоги, відтак, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Фінансів» відхилити.

Рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько