єдиний унікальний номер справи 531/2539/21
номер провадження 2/531/101/22
21 липня 2022 року м.Карлівка
Карлівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді Черняєвої Т.М.
за участю секретаря - Сімоненко Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання матері, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері.
В обгрунтування позовних вимог зазначила, що вона є матір`ю відповідача та потребує його матеріальної допомоги, оскільки є пенсіонеркою, має інвалідність ІІІ групи з 16.04.2021 року та отримує пенсію (виплату) у розмірі 1854,00 грн., інших доходів не має. Вказаних коштів не вистачає на медичне забезпечення, придбання необхідних ліків, так як необхідно оплачувати комунальні послуги та харчування.
Відповідач офіційно працевлаштований в ПП «Ланнівський цукровий завод», але матеріальної допомоги не надає. Також він сплачує аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини у розмірі ј частини всіх видів доходу. За таких обставин вимушена була звернутися до суду та просила стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти у розмірі 1/5 частини від його заробітку щомісячно.
Ухвалою від 17.11.2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Ухвалою суду від 28.02.2022 року до участі у справі у якості третьої особи залучено ОСОБА_3 .
Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час судового розгляду, не повідомив про причину неявки.
Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Враховуючи те, що в судове засідання сторони та представник третьої особи не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомили, відповідач відзив у встановлений судом строк не подав, позивачка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ст.280 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є матір`ю відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 9).
На даний час ОСОБА_1 , має інвалідність 3 групи у звязку з загальним захворюванням безстроковго (довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №111053, а.с.7) та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1854,00 грн., що підтверджується довідкою, виданою Відділом обслуговування громадян №4 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (а.с. 5).
Згідно судового наказу Карлівського районного суду Полтавської області від 20.01.2021 року із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнено аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини всіх видів щомісячного доходу ОСОБА_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 29.12.2020 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.65).
Розмір пенсії, яку позивачка отримує, не може у повній мірі забезпечити її мінімальні життєві потреби, а тому вона знаходить у складному матеріальному становищі.
Згідно зі ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
У відповідності до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов`язків утримувати непрацездатних батьків.
У відповідності до ч. 1 ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.
Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.
У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги не є абсолютним.
Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.
Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК).
Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.
Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.
При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.
Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.
Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.
Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.
Частиною 1 ст. 205 СК України передбачено суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.
Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.
Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.
З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідачів від сплати аліментів на утримання позивача.
Оскільки позивачка є непрацездатною через інвалідність, у зв`язку з чим потребує додаткових втрат на придбання ліків, а отже вона потребує матеріальної допомоги від свого повнолітнього сина.
Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, суд враховує ту обставину, що відповідач сплачує аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини у розмірі ј частини від усіх видів його доходів, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів його доходу, щомісячно.
Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви.
Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, у розмірі 908,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.79, 202, 204, 205 СК України, ст.ст. 12-13, 76, 141, 258-265, 280-283 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи стягувати з 15.11.2021 року і довічно.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 908,00 гривень витрат зі сплати судового збору.
Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Т.М.Черняєва