Справа № 521/1175/22
Провадження № 4-с/521/23/22
УХВАЛА

08 лютого 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.,

секретаря судового засідання Манюк Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа: ТОВ «ОТП Факторинг Україна»,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа: ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Скарга обґрунтована наступними обставинами.

31.05.2017 року на підставі постанови Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 50856036, від 26.04.2016 року, було зареєстровано обтяження: арешт нерухомого майна ОСОБА_1 .

08.11.2018 року Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби було накладено арешт на земельну ділянку, площею 0,067 га для ведення садівництва, адреса: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. Постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 50856036.

Як вказав скаржник, отримавши витяг з ДРРП на нерухоме майно та Реєстру прав власності йому стало відомо, що на все його майно накладено арешт Першим Малиновським ВДВС відповідно до постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження ВП № 50856036.

Скаржник вказує, що 30.12.2021 року йому стало відомо, що 09.11.2018 року відкрите на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси № 521/428/15-ц про стягнення боргу на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у розмірі 932852,04 грн., виконавче провадження № 50856036 було завершено на підставі п. 1, ч. 1, ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» за заявою стягувача.

Разом з тим, як вказав стягувач, в 2016 році ОСОБА_1 виконав самостійно зобов`язання за кредитним договором, на підтвердження чого надав довідку від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк». Станом на сьогоднішній день виконавчі провадження про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в АСВП відсутні.

Як вказав скаржник, при завершенні ВП № 50856036, 08.11.2018 року державним виконавцем Шапоренко Д.В. було винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу та скасування всіх арештів, але 09.11.2018 року своєю ж постановою виконавець скасував постанову, від 08.11.2018 року, та виніс нову, якою виконавчий лист повернув стягувачу, але про скасування арештів всупереч ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» не зазначив.

ОСОБА_1 стверджує, що ним самостійно виконано зобов`язання за кредитним договором у 2016 році, а арешти накладено державними виконавцями в 2017 та 2018 роках, тобто, державний виконавець проводив виконавчі дії щодо забезпечення примусового виконання виконавчого листа, але фактично не звернув стягнення на майно боржника та не стягнув суму в рахунок погашення боргу, у зв`язку з чим у державного виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у спірній постанові.

Враховуючи викладене, скаржник просив суд:

«Скасувати постанову Першого Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про арешт майна ОСОБА_1 про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 50856036 від 26.04.2016 року.

Скасувати постанову Першого Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про арешт на земельну ділянку, площею 0,067 га для ведення садівництва, адреса: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 ВП№50856036 від 08.11.2018.

Скасувати арешт та заборону відчужень у будь-який спосіб накладений на все нерухоме майно ОСОБА_1 , номер обтяження 20694831.

Скасувати арешт та заборону відчужень у будь-який спосіб накладений на арешт на земельну ділянку, площею 0,067 га для ведення садівництва, адреса: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , номер обтяження 28822659».

Скаржник у судове засідання не з`явився, до канцелярії суду подав заяву про підтримання вимог скарги та проведення судового засідання за його відсутності, вимоги заяви підтримав, просив їх задовольнити (а. с. 34).

Представник заінтересованої особи, ТОВ «ОТП Факторинг Україна», у відкрите судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення скарги (а. с. 31).

Від представника Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) будь-яких заяв щодо розгляду справи до суду не надійшло.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 15.04.2016 року державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження зі стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» згідно рішення Малиновського районного суду м. Одеси № 521/428/15-ц про стягнення боргу у розмірі 936506,04 грн. (а. с. 20).

Згідно до Витягу з ЄДРРП на нерухоме майно, від 31.05.2017 року, на підставі постанови Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 50856036, від 26.04.2016 року, було зареєстровано обтяження: арешт нерухомого майна ОСОБА_1 (а. с. 15).

08.11.2018 року Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби було накладено арешт на земельну ділянку, площею 0,067 га для ведення садівництва, адреса: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. Постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 50856036 (а. с. 16 17).

Постановою державного виконавця, від 08.11.2018 року, було повернуто стягувачу виконавчий лист № 521/428/15-ц, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а. с. 21).

Проте, згідно до постанови про скасування процесуального документу, від 09.11.2018 року, вищевказану Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, від 08.11.2018 року було скасовано (а. с. 23).

Того ж дня, 09.11.2018 року виконавче провадження ВП № 50856036, відкрите на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси № 521/428/15-ц про стягнення боргу на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у розмірі 932852,04 грн., було повернуто без виконання на підставі п. 1, ч. 1, ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» за заявою стягувача (а. с. 21).

У відповідності до довідки, від 18.08.2021 року, у ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 відсутні майнові та фінансові претензії (а. с. 24).

Також, відповідно до Довідки, виданої ТОВ «ОТП Факторинг Україна», останнє не має будь-яких претензій до ОСОБА_1 (а. с. 25).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий суд, яке передбачає як прийняття судом остаточного рішення, так і його виконання, яке забезпечується державою.

ЄСПЛ вказує, що право на суд, захищене статтею 6 Конвекції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення ЄСПЛ від 28 липня 1999 року у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»).

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення ЄСПЛ від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України»).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Скаржник посилається на те, що 09.11.2018 року державний виконавець повернув стягувачу виконавчий лист, але всупереч ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», не скасував арешти, накладені у 2017-2018 роках.

Проте, як вбачається з вимог скарги, ОСОБА_1 просить суд «Скасувати постанову Першого Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про арешт майна ОСОБА_1 про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 50856036 від 26.04.2016 року.

Скасувати постанову Першого Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про арешт на земельну ділянку, площею 0,067 га для ведення садівництва, адреса: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 ВП№50856036 від 08.11.2018.

Скасувати арешт та заборону відчужень у будь-який спосіб накладений на все нерухоме майно ОСОБА_1 , номер обтяження 20694831.

Скасувати арешт та заборону відчужень у будь-який спосіб накладений на арешт на земельну ділянку, площею 0,067 га для ведення садівництва, адреса: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , номер обтяження 28822659».

Тобто, вказуючи на неправомірність дій державного виконавця при винесенні постанови, від 09.11.2018 року, скаржник фактично просить суд скасувати постанови виконавця, якими було накладено арешти та заборони на відчуження в різні роки.

За змістом ч. 1 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час відкриття виконавчого провадження), арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Посилання скаржника на той факт, що ним у 2016 році самостійно погашена заборгованість перед кредиторами, на підтвердження чого ним надані відповідні довідки, суд не може прийняти до уваги, оскільки, зі змісту вказаних довідок не вбачається, коли саме ОСОБА_1 погасив заборгованість, так як від даної обставини прямо випливає правомірність чи неправомірність дій державного виконавця щодо накладення арештів та заборон на відчуження в 2016 - 2018 роках.

Враховуючи викладене, з огляду на заявлені скаржником ОСОБА_1 у його скарзі, вимоги, виходити за рамки яких суд позбавлений можливості, суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити скаржнику його право на звернення до суду про зняття арешту з майна в порядку позовного провадження, а не в порядку судового контролю за виконанням судових рішень.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно п. а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення її права або свободи.

Як вбачається з матеріалів скарги, оскаржувані постанови було винесено 26.04.2016 року та 08.11.2018 року. Зі скаргою ОСОБА_1 звернувся до суду 19.01.2022 року. Доказів поважності причин пропуску звернення до суду скаржника зі скаргою, матеріали справи не містять, у зв`язку з чим, підстави для поновлення строку, також, відсутні.

Відповідно до положень ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст. ст. 447, 449, 450, 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про:

- скасування постанови Першого Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про арешт майна ОСОБА_1 про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 50856036 від 26.04.2016 року;

- скасування постанови Першого Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про арешт на земельну ділянку, площею 0,067 га для ведення садівництва, адреса: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 ВП№50856036 від 08.11.2018;

- скасування арешту та заборони відчужень у будь-який спосіб накладений на все нерухоме майно ОСОБА_1 , номер обтяження 20694831;

- скасування арешту та заборони відчужень у будь-який спосіб накладений на арешт на земельну ділянку, площею 0,067 га для ведення садівництва, адреса: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , номер обтяження 28822659, - відмовити в повному обсязі.

Ухвала суду може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст. 353 355 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук