Справа № 445/526/22
провадження № 2-о/445/39/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бакаїм М. В.

секретаря судового засідання Стеців Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи- головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому довідок Федеральної державної казенної установи " Центральний архів Міністерства оборони Російської Федерації" № 4/210484 від 13.01.2022 року та № 8/211232 від 13.01.2022, виданих на ім"я ОСОБА_2 . З вище наведеного вбачається, що в довідках його прізвище вказано " ОСОБА_3 ", хоча у всіх інших документах, таких як: паспорт громадянина України, свідоцтво про одруження, трудова книжка, атестата прізвище зазначено - " ОСОБА_1 ".

В судове засідання заявник не з`явився, подавши при цьому заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник заінтересованої особи подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення заяви заперечила, вказавши, що встановлення фактів, про які просить заявник, в подальшому породжує спір про право та не підлягає розгляду в порядку окремого провадження. Встановлення зазначеного у заяві факту тягне за собою не тільки вирішення питання щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а й поширюється на інші правовідносини, пов`язані із призначенням пенсії, про що заперечує Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що свідчить про наявність спору про право, а тому таке питання підлягає розгляду у порядку позовного провадження. Головне управління ПФУ у Львівській області у відзиві зазначило, що визначення стажу особи проводиться виключно органами ПФУ.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Оскільки неявка учасників справи не перешкоджає розгляду даної справи по суті, суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних у суду матеріалів справи.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Правовстановлюючий документ - це документ, який підтверджує права певного суб`єкта та складений у порядку, передбаченому законодавством.

Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , прізвище, ім`я, по батькові заявника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , прізвище ім`я, по батькові заявника зазначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 , заповненої 18.07.1978 року на прізвище " ОСОБА_1 " " ОСОБА_2 " російською мовою на ім`я " ОСОБА_1 " ІНФОРМАЦІЯ_1 , із середньою освітою.

Згідно архівних довідкок Федеральної державної казенної установи "Центральний архів Міністерства оборони Російської Федерації" № 4/210484 від 13.01.2022 року та № 8/211232 від 13.01.2022 виданої на ім`я ОСОБА_2 вбачається, що він працював у в/ч польова пошта 89730 з 09.03.1987 по 13.03.1989 ( наказом № 60 переведений в в/ч польова пошта 47245) на посаді кочегара котельні комплексу "Р" та отримував заробітну плату з березня 1987 року по лютий 1989 року.

Дані, що вказані у вищенаведених довідках, узгоджуються із записами в трудовій книжці заявника, щодо прийняття та звільнення з роботи в порядку переводу у відповідні періоди.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 12 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України також визначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені та по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Окрім того, як зазначає Верховний суд у постанові від 25 листопада 2020 року у справі № 636/4087/19 суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Відповідно до п. 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637 визначено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі відповідних довідок, що підтверджують заробітню плату заявника, як документів, що підтверджують трудовий стаж та дають право на призначення пенсії.

При цьому, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

У правовій позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17 зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, ведення документів обліку стажу роботи і заробітку, оскільки такі відомості ведуться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним.

Таким чином, судом встановлено, що дійсно існують розбіжності в прізвищі заявника, що вказані в його паспорті громадянина України та у вищезазначених довідках, які суд пов`язує із допущенням помилки через невірний переклад прізвища заявника з російської на українську мову, при веденні книг обліку трудового стажу і заробітку.

Відтак, беручи до уваги також те, що встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації права на пенсійне забезпечення, при цьому внести відповідні виправлення до зазначених документів в позасудовому порядку заявник не має можливості, відтак подана заява піставна та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 258, 259, 263-265, 315, 316, 318, 319 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

заяву ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи- головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задоволити.

Встановити факт належності довідкок Федеральної державної казенної установи "Центральний архів Міністерства оборони Російської Федерації" № 4/210484 від 13.01.2022 року та № 8/211232 від 13.01.2022, виданих на ім"я ОСОБА_2 , - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та/або обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.07.2022 року.

Суддя М. В. Бакаїм