Справа № 456/472/21 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/811/4550/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Х.Б. Назар

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Темп-87» про зміну формулювання звільнення, стягнення заробітної плати та компенсації за невикористані дні відпустки,-

в с т а н о в и в:

02.02.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Темп-87», в якомупросив визнати протиправним наказ № 10-ОК про звільнення його з роботи з формулюванням звільнення за скоєний злочин згідно п.3 ст.134 КЗпП України з 15.09.2020 року та зобов"язати ПП «Темп-87» видати новий наказ про звільнення його з роботи з формулюванням за угодою сторін, видати трудову книжку, стягнути з ПП "Темп-87" 5198,40 грн. заробітної плати за відпрацьованих десять робочих днів з 01.09.2020 року по 15.09.2020 року, 32657,76 грн. компенсації за 72 дні невикористаної відпустки та судові витрати.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що з 02.12.2013 року він ( ОСОБА_1 ) працював на посаді електромеханіка по обслуговуванню і ремонту ліфтів на приватному підприємстві "Темп-87". 18 вересня 2020 року він отримав копію наказу ПП "Темп-87" № 10-ОК про звільнення йоо з роботи з 15.09.2020 року за скоєний злочин на підставі ст.134 п.3 КЗпП України, в п.2 наказу зазначено про проведення з ним розрахунку при звільненні. Вважає звільнення з роботи незаконним, оскільки жодних кримінально караних діянь щодо підприємства він не вчиняв. Розрахунок з ним не проведено, трудову книжку не видано, що є порушенням ст. 47 КЗпП України, який зобов`язує власника в день звільнення провести розрахунок з працівником і видати йому трудову книжку. 20 листопада 2020 року він відправив рекомендованим поштовим відправленням заяву ПП "Темп-87" про видачу йому трудової книжки, довідки про нарахування розрахункових коштів, в тому числі грошової компенсації за невикористані дні відпустки, а також розпорядження від 14.09.2020 року, на підставі якого його було звільнено з роботи, однак відповіді він не отримав. Він звертався за допомогою про поновлення трудових прав до Головного управління Держпраці Львівської області та отримав від управління лист за № 191921/4/14-04 від 11.12.2020 року, в якому зазначено про порушення ПП "Темп-87" трудового законодавства, в тому числі відсутність книги реєстрації наказів і розпоряджень, відсутність особових карток працівників типової форми-2, відсутність обліку надання працівникам відпусток, відсутність табелів обліку використання робочого часу працівників. 13.01.2021 року він отримав виписку по картковому рахунку про отримання заробітної плати від ПП "Темп-87", з якої вбачається, що останнім зарахуванням на його рахунок було перерахування авансу та зарплати за серпень місяць 2020 року в сумі 7092,05 грн. Вважає, що має право на отримання зазначених ним сум розрахункових виплат при звільненні. Крім того, відповідач не виплатив йому заробітну плату за 10 робочих днів з 01.09.2020 по 14.09.2020 року в розмірі 5198,40 грн. з розрахунку, що його середньомісячна заробітна плата за останні два місяці роботи становить суму 11436,38 грн: 22 робочих дні (згідно виробничого календаря) = 519,84 грн. за один день. За 10 робочих днів його зарплата має становити 5198,40 грн. Розрахунок компенсації за невикористані три відпустки складає: заробітна плата за січень місяць 10910,00 грн., за лютий - 10710,00 грн., за березень -10710,00 грн., за квітень - 10510,00 грн., за травень - 9010,00 грн., за червень - 9410,00 грн., за липень 14062,76 грн., за серпень - 8810,00 грн., за вересень 2019 року - 33592,00 грн., за жовтень 2019 року - 9890,00 грн., за листопад 2019 року - 23117,49 грн., за грудень 2019 року - 10290,00 грн. Загальна сума заробітку за розрахунковий період становить 161022,29 грн. Середня заробітна плата за один робочий день становить 453,58 грн. (161022,29 грн. : 355 дні). За 24 дні відпускних нараховується 10885,92 грн. ( 453,58 грн. х 24 дні). Компенсація за невикористані відпустки за три роки 72 дні становить 32657,76 грн. ( 453,58 грн. х 72 дні).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Скасовано наказ ПП «Темп - 87» №10-ОК про звільнення з роботи ОСОБА_1 за скоєний злочин згідно п.3 ст.134 КЗпП України з 15.09.2020 року.

В іншій частині вимог позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Стягнуто з ПП «Темп - 87» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ПП «Темп - 87» 5198,40 грн заробітної плати за 10 робочих днів оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає оскаржуване рішення суду в цій частині незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ПП «Темп - 87» 5198,40 грн заробітної плати за 10 робочих днів, суд першої інстанції не врахував, що з роботи його було звільнено 15.09.2020 року, тобто у вересні він пропрацював 10 робочих днів, а саме з 01.09.2020 року по 14.09.2020 року, за які відповідач повинен заплатити йому 5198,40 грн. Вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано взяв до уваги доводи відповідача про те, що він з 01.09.2020 року по 14.09.2020 року працював на іншому підприємстві, оскільки такі доводи відповідача не підтверджені матеріалами справи.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов в частині стягнення з ПП «Темп-87» в його користь 5198,40 грн заробітної плати за відпрацьованих десять робочих днів з 01.09.2020 року по 15.09.2020 року задоволити.

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, однак, зважаючи на тривалість розгляду справи судом апеляційної інстанції,суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності по наявних матеріалах справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частин першої, сьомої статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно ст. 36 Кодексу Законів про працю України підставами припинення трудового договору є: 1) угода сторін; 2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; 3) призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу; 4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38,39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40,41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45); 5) переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду; 6) відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці; 7) набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи; 7-1) укладення трудового договору (контракту), всупереч вимогам Закону України"Про запобігання корупції", встановленим для осіб, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом року з дня її припинення; 7-2) з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади"; 8) підстави, передбачені контрактом; 9) підстави, передбачені іншими законами.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Положеннями ст.116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Судом встановлено, шо наказом ПП «Темп-87» № 10-ОК від 18.09.2020 року ОСОБА_1 звільнено з роботи за «скоєний злочин» згідно ст.134 п.3 КЗпП України з 15.09.2020 року на підставі розпорядження директора від 14.09.2020 року.

З листа Головного управління держпраці у Львівській області №19921/4/14-04 від 11.12.2020 року на звернення ОСОБА_1 від 19.10.2020 року вбачається, що Управлінням проведено позаплановий захід зі здійснення державного контролю у формі інспекційного відвідування ПП «Темп-87» на предмет додержання законодавства про працю, у ході якого встановлено, шо на підприємстві не забезпечено ведення окремих документів, що в свою чергу, унеможливило детальне вивчення порядку надання працівникам, в тому числі і ОСОБА_1 , щорічних відпусток за попередні періоди. Посадовими особами підприємства не надано книгу реєстрації наказів і розпоряджень, мотивуючи це тим, що така не ведеться. В порушення вимог пункту 2.5 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110 на підприємстві відсутні особові картки працівників типової форми П-2, відтак із записами, що заносяться до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення працівники не ознайомлені під підпис. Посадовими особами Підприємства не здійснено обліку надання працівникам щорічних відпусток, що слід відображати у згаданих особових картках працівників типової форми П-2. У ході проведення заходу державного контролю Управлінню не надано заяв ОСОБА_1 з проханням про надання щорічної відпустки, подання ОСОБА_1 таких заяв керівник Підприємства заперечує. Таким чином, не надається можливим встановити факт документального підтвердження щодо відмови ОСОБА_1 у наданні відпустки (основної щорічної чи невикористаної за минулий період).

Крім того, згідно листа Головного управління держпраці у Львівській області №19921/4/14-04 від 11.12.2020 року, підприємством не забезпечено ведення достовірного обліку виконуваної працівниками роботи, так як у підприємстві відсутні табелі обліку робочого часу працівників, які слугують підставою для нарахування заробітної плати, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці».

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , районний суд виходив з того, що позивач звільнений з роботи на підставі п.3 ст.134 КЗпП України, яка передбачає відповідальність працівника за шкоду, заподіяну з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку з формулюванням звільнення «за скоєний злочин», тобто з підстав, не передбачених законом. Заяви про звільнення з роботи за угодою сторін позивач роботодавцю не подавав, тому суд відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов"язати ПП «Темп-87» видати новий наказ про звільнення його з роботи з формулюванням підстави звільнення «за угодою сторін».

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки звільнення працівників з роботи відповідно до положень КзПП України може мати місце лише з ініціативи працівника або з ініціативи роботодавця. Інших випадків звільнення з роботи працівників чинним трудовим законодавством не передбачено. Оскільки позивач заяви про звільнення з роботи за угодою сторін не подавав, такі його вимоги є безпідставними.

Також відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з ПП «Темп-87» на користь ОСОБА_2 5198,40 грн заробітної плати за десять робочих днів з 01.09.2020 року по 15.09.2020 року, належних йому при звільненні, суд першої інстанції виходив з недоведеності цих вимог, а також того, що за умови скасування наказу про звільнення позивача з роботи, такий не вважається звільненим.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується повністю, оскільки такий відповідає обставинам справи та зібраним доказам, а також не позбавляє права позивача на звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача в свою користь ненарахованої та невиплаченої йому заробітної плати у ПП «Темп-87».

Доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 05 липня 2022 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 05 липня 2022 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра