Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2022 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Мисько Х.М.

з участю секретаря судового засідання Кухара Р.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Бакума О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ), адвоката Мартинюка Євгена Олександровича (м. Львів, вул. Героїв Майдану, 5 «А»/8) в інтересах ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації Львівської області (адреса: 79008, м. Львів, вул. Винниченка, 18, ) та Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6) про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю органу державної влади або місцевого самоврядування, -

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 звернулись до суду із позовом до Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації Львівської міської ради, Державної казначейської служби України, в якому просять стягнути з відповідача Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації за рахунок державного бюджету на користь позивачів моральну шкоду у розмірі 50,000 грн., в рівних частках на кожного позивача, а саме по 25 000 грн., зобов`язати Державну казначейську службу здійснити виплату прзивачам за рахунок коштів державного бюджету на загальну суму 50 000, 00 грн., в рівних частках кожному з позивачів, а саме по 25 000 грн. В обгрунтування позовних вимог покликаються на те, що позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживають разом та ведуть спільне господарство у будинку АДРЕСА_2 . 26.11.2018 року ОСОБА_3 звернулася до Управління соціального захисту населення Перемишлянської районної державної адміністрації Львівської області із заявою про отримання субсидії на оплату комунальних послуг, в якій просила розглянути заяву про призначення субсидії на засідання комісії. До заяви на ім`я голови Комісії було долучено заяву встановленої форми про призначення субсидії; декларацію про доходи і витрати та акт обстеження матеріально-побутових умов малозабезпеченої сім`ї від 21.11.2018 року. 17.12.2018 року комісією з розгляду питань і скарг громадян по наданню субсидій для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг Управління соціального захисту населення Перемишлянської районної державної адміністрації Львівської області прийнято рішення, яким позивачу відмовлено у призначенні житлової субсидії з листопада 2018 року відповідно до п. 7, п. 6.3 Положення про порядок призначення житлових субсидій, оскільки у складі сім`ї є особи працездатного віку, які не працюють. Не погодившись із рішенням Комісії про відмову у призначенні житлової субсидії, ОСОБА_3 звернулась із позовом до суду. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 року позов ОСОБА_4 задоволено повністю. Скасовано рішення Управління соціального захисту населення Перемишлянської районної державної адміністрації Львівської області від 17.12.2018 у формі протоколу Комісії № 20, в частині відмови в призначенні ОСОБА_3 субсидії для оплати житлово-комунальних послуг. Зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_5 від 26.11.2018 року про призначення субсидії. 12.02.2020 року повторно розглянуто заяву Позивача про призначення субсидії та прийнято рішення про залишення без змін рішення про відмову в наданні субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період 2018-2019 років. Не погодившись із рішенням Комісії про відмову у призначенні житлової субсидії, ОСОБА_3 звернулась із позовом до суду. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 року позов ОСОБА_3 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління соціального захисту населення Перемишлянської районної державної адміністрації Львівської області про відмову в наданні житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період 2018-2019 років оформлене протоколом № 2 від 12.02.2020 року засідання Комісії по розгляду заяв та скарг громадян пов`язаних з наданням населенню житлових субсидій, при Перемишлянській районній державній адміністрації. Зобов`язано Комісію по розгляду заяв та скарг громадян пов`язаних з наданням населенню житлових субсидій, при Перемишлянській районній державній адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 26.11.20-18 року про призначення субсидії та вирішити питання щодо призначення житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період 2018-2019 років та прийняти відповідне рішення у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848. 17.12.2020 року ОСОБА_3 отримала лист від 10.12.2021 року з витягом з протоколу № 13 засідання комісії по розгляду заяв та скарг громадян, пов`язаних з наданням населенню житлових субсидій, при Перемишлянській районній державній адміністрації, яким її повідомили про те, що 03.12.2020 року Комісія прийняла рішення про відмову в наданні субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період 2018-2019 років. Третє незаконне рішення Управління соціального захисту населення Перемишлянської районної державної адміністрації Львівської області було також оскаржено ОСОБА_3 до Львівського окружного адміністративного суду. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2021 року позов ОСОБА_3 задоволено повністю визнано протиправним та скасовано рішення Управління соціального захисту населення Перемишлянської районної державної адміністрації Львівської області про відмову в наданні житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період 2018, 2019 років, оформлене протоколом № 13 від 03.12.2020 року засідання Комісії по розгляду заяв та скарг громадян, пов`язаних з наданням населенню житлових субсидій, при Перемишлянській районній державній адміністрації. Зобов`язано Управління соціального захисту населення Перемишлянської районної державної адміністрації Львівської області прийняти рішення про призначення ОСОБА_3 житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період 2018- 2019 років за адресою її проживання. Позивачі стверджують, що не зважаючи на усвідомлення незаконності прийнятих рішень, працівники та керівництво Управління соціального захисту населення Перемишлянської районної державної адміністрації Львівської області умисно затягували процес призначення субсидії на оплату комунальних послуг ОСОБА_3 , а також свідомо не брали до уваги подані до них документи та не встановлювали належних підстав для призначення субсидії. Позивачі, мотивуючі позовні вимоги вказують, що моральна шкода полягає: у стражданнях, яких позивачі зазнали у зв`язку з неможливостю нормального опалення місця їх постійного проживання, вимушеним перебуванням у холодному приміщенні, а відповідно і ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, які позивачі зазнали у зв`язку з протиправними діями та тривалою бездіяльністю Управління соціального захисту населення Перемишлянської районної державної адміністрації Львівської області та Перемишлянської районної державної адміністрації, а також в ході їх оскарження в судових органах; у приниженні честі та гідності, а також ділової репутації позивачів як вимушених боржників ТзОВ «Львівгаз Збут», в порушенні нормальних життєвих зв`язків позивачів, оскільки були змушені витрачати багато часу, зусиль і навіть коштів на візити в різні організації м.Львова, м.Перемишляни та м.Пустомити, підготовку заяв, скарг, клопотань, консультації юристів. Зважаючи на викладені обставини, позивачі просять позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04.01.2022 року відкрито загальне провадження позовне провадження призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 28.03.2022 року продовжено процесуальний строк цивільної справи №461/10667/21.

Ухвалою Галицького районного суду від 20.04.2022 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

06.04.2022 року представником відповідача Державної казначейської служби України скеровано відзив на позовну заяву, в якому просить у позові відмовити за безпідставністю позовних вимог. Свої заперечення мотивують тим, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» Державній казначейській службі України, за бюджетною програмою 3504030 передбачено видатки на відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства та прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі «часі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових службових осіб в сумі 135 000,00 тис. грн. Відповідно до частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України, єдиний казначейський рахунок - рахунок, відкритий в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України, на якому консолідуються кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального: пенсійного страхування та кошти інших клієнтів, які відповідно до законодавства знаходяться на казначейському обслуговуванні. Відтак, зважаючи на зазначене, Позивачами безпідставно визначено спосіб відновленого порушеного права через стягнення з Управління соціального захисту населення Львівської районної Державної адміністрації Львівської області за рахунок державного бюджету в користь Позивачів у рахунок відшкодування моральної шкоди 50000,00 грн. та зобов`язання Казначейства здійснити виплату Позивачам за рахунок державного бюджету на користь позивачів у рахунок відшкодування моральної шкоди 50000,00 грн., що в подальшому може унеможливити виконання судового рішення у разі задоволення таких позовних вимог. Одночасно представник зазначає, що Казначейством лише здійснюється виконання судових рішень про відшкодування шкоди шляхом стягнення коштів з Державного бюджету України за рахунок коштів відповідної бюджетної програми передбаченої на відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна, стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Крім того, представник вказує, що позивачами не доведені протиправність поведінки відповідачів, наявність моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

10.05.2022 року представником позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_1 адвокатом Мартинюком Є.О. подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якому позов підтримує повністю, вважає такий підставним та таким, що підлягає задоволенню. Зазначає, що внаслідок прийняття Управлінням соціального захисту ЛМР незаконного рішення від 19.12.2018 року про відмову в наданні субсидії, ОСОБА_1 , окрім моральної шкоди, щодо якої зазначено у позовній заяві, була вимушена витрачати багато часу, зусиль і коштів на поїздки в м. Перемишляни, м. Львів та м. Пустомити, зокрема, щоб отримати рішення Управління соцзахисту Перемишлянської райдержадміністрації рід 19.12.2018 року, отримати консультацію юристів Центру безоплатної правової допомоги, отримати довідки про доходи ОСОБА_3 в Пенсійному фонді, Управлінні соцзахисту, ДФС, звернення до Центру безоплатної правової допомоги щодо призначення адвоката для підготовки позову в суд, три зустрічі з адвокатом у м. Львів, підготовка копій документів для подання в суд, подання позовної заяви в суд (м. Перемишляни), підготовка і подання відповіді на відзив Відповідача, отримання і подання виконавчого листа. Крім того, щоб уникнути відключення газопостачання через борг, який виник в позивачів через незаконне рішення про відмову в наданні субсидії, ОСОБА_1 довелось витрачати свій час, кошти та енергію на поїздки в офіс ТОВ «Львівгаз збут» в м.Перемишляни для подання заяви про розстрочення сплати боргу за газопостачання. Представник позивача стверджує, що наведене доводить факт завдання ОСОБА_1 моральної шкоди, оскільки були порушенні її нормальні життєві зв`язки, а час та енергію, які вона могла б витрачати на свої особисті справи та близьких людей, їй довелось втрачати на оскарження трьох незаконних рішень відповідача Управління соціального захисту Львівської районної державної адміністрації Львівської області.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 27.06.2022 року, клопотання представника позивача Мартинюка Євгена Олександровича в інтересах ОСОБА_1 про витребування доказів - задоволено. Витребувано з Львівського окружного адміністратвиного суду належним чином завірені копії: рішення суду від 28.11.2019 року у справі №449/717/19 за позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Перемишлянської РДА Львівськї області про відмову в призначенні житлової субсидії за зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення субсидії; рішення суду від 05.11.2020 року у справі №380/7134/20 за позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Перемишлянської РДА Львівської обалсіт про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій; рішення суду від 22.07.2021 року у справі №380/4844/21 за позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Перемишлянської РДА Львівської обалсті про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Вимоги позовної заяви підтримала повністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю, з мотивів, викладених у позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації Львівської міської ради, у судовому засіданні проти позову заперечив. Зазначив, що позивачами необґрунтована та не підтверджена належними доказами завдана моральна шкода. Просить у позов і відмовити.

Представник відповідача Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно ч.3 ст.13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності позивача ОСОБА_4 та представника співвідповідача Державної казначейської служби України,на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженими в судовому засіданні, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що 17.12.2018 року комісією з розгляду питань і скарг громадян по наданню субсидій для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг Управління соціального захисту населення Перемишлянської районної державної адміністрації Львівської області прийнято рішення, яким позивачу відмовлено у призначенні житлової субсидії з листопада 2018 року відповідно до п. 7, п. 6.3 Положення про порядок призначення житлових субсидій, оскільки у складі сім`ї є особи працездатного віку, які не працюють./а.с.12/.

Відповідно до повідомлення №7974.0- Кл-2862-0419 від 15.04.2019 року припинено газопостачання за особовим рахунком № НОМЕР_3 ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку із накопиченням заборгованості за послуги з газопостачання у сумі 6 149,41 грн. на показання лічильника №2403446- 36 325,00 м.куб. станом на 31.03.2019 року. /а.с.13/.

26.04.2019 року ОСОБА_1 звернулась до ТзОВ «Львівгаз Збут» із заявою про відстрочення повного погашення заборгованості та відключення газопостачання до вирішення судом питання про призначення субсидії./а.с.14/.

Відповідно до листа ТОВ «Львівгаз збут» №79774.0-Лв-3247-0519 від 07.05.1019 року, нарахування за спожитий природний газ за адресою: АДРЕСА_2 проводиться на підставі даним оператора ГРМ, згідно діючих цін на природний газ, що використовується для потреб населення. Субсидія призначається і розраховується Управлінням праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації (проживання). Розмір субсидії розраховується для кожного домогосподарства індивідуально і залежить від встановлених Кабміном соціальних норм та нормативів, а також доходів сім`ї. Крім того, зазначено, що станом на 30.04.2019 року за особовим рахунком № НОМЕР_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , на показним побутового газового лічильника 36 325 м.куб. обліковується заборгованість за спожитий природний газ у сумі 5 849, 42 грн. Дана заборгованість за спожитий природний газ виникла внаслідок порушення термінів оплати за газ та повноти оплати нарахованих сум за спожитий природний газ. /а.с.15/.

З п1.1 договору №38 про погашення заборгованості побутового споживача та послуги та газопостачання, укладеного між ТзОВ «Львівгаз збут» та ОСОБА_3 від 27.06.2019 року, вбачається, що боржник визнає за собою заборгованість за спожиті послуги з газопостачання, яка утворилась у зв`язку з невиконнаям боржником своїх обов`язків по оплаті станом на 27.06.2019 року, відповдно до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою НКРЕКП №2500 від 33.09.2015 року, який є публічним, на показники лічильника 36 353,45 в сумі 4 758,31 грн. та зобов`язується їх оплатити.

п.1.2 договору №38 про погашення заборгованості побутового споживача та послуги та газопостачання, укладеного між ТзОВ «Львівгаз збут» та ОСОБА_3 від 27.06.2019 року, кредитор надає божнику розстрочку у погашенні заборгованості, зазанченої п.1.1. Договором, строком на 6 місяців за умови своєчасної оплати боржником поточних платежів за надані послуги з газопостачання на наступних умовах: граничний термін виконання зобовязання боржником за даними договором 31.12.2019 року, обов`язковою умовою дотримання своєчасної оплати за графіком, встановленим у п.1.3.Договору. /а.с.16/.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 року позов ОСОБА_4 задоволено повністю. Скасовано рішення Управління соціального захисту населення Перемишлянської районної державної адміністрації Львівської області від 17.12.2018 у формі протоколу Комісії № 20, в частині відмови в призначенні ОСОБА_3 субсидії для оплати житлово-комунальних послуг. Зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_5 від 26.11.2018 року про призначення субсидії./а.с.118-121/.

Відповідно до Витягу з протоколу №2 засідання комісії з розгляду заяв та скарг громадян, пов`язаних з наданням субсидій Перемишлянської районної державної адміністрації №01-31/1701 від 12.02.2020 року, вирішено управління соціального захисту населення Перемишлянської райдержадміністрації залишити без змін рішення про відмову в наданні житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово- комунальних послуг на опалювальний період 2018-2019 рр. ОСОБА_3 , жительці м.Бібрка, оскільки в складі сім`ї є особи працездатного віку, які не працюють, відповідно до п14,пп3 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року №848 (із змінами та доповненнями)./а.с.17/.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2020 року позов ОСОБА_3 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління соціального захисту населення Перемишлянської районної державної адміністрації Львівської області про відмову в наданні житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період 2018-2019 років оформлене протоколом № 2 від 12.02.2020 року засідання Комісії по розгляду заяв та скарг громадян пов`язаних з наданням населенню житлових субсидій, при Перемишлянській районній державній адміністрації. Зобов`язано Комісію по розгляду заяв та скарг громадян пов`язаних з наданням населенню житлових субсидій, при Перемишлянській районній державній адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 26.11.20-18 року про призначення субсидії та вирішити питання щодо призначення житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період 2018-2019 років та прийняти відповідне рішення у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848./а.с.122-125/.

Відповідно до Витягу з протоколу №13 засідання комісії з розгляду заяв та скарг громадян, пов`язаних з наданням субсидій Перемишлянської районної державної адміністрації №01-00/2635 від 03.12.2020 року, управлінню соціального захисту населення Перемишлянської райдержадміністрації залишити без змін рішення від 12.02.2020 року №2, на підставі п.14 пп3 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року №848 (із змінами та доповненнями), враховуючи, що житлова субсидія не призначається, якщо у складі допомогосподарства є особи, щ досягли 18 річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії, відмовити в наданні житлової субсидії ОСОБА_3 , яка проживає: АДРЕСА_2 ./а.с.18/.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2021 року позов ОСОБА_3 задоволено повністю визнано протиправним та скасовано рішення Управління соціального захисту населення Перемишлянської районної державної адміністрації Львівської області про відмову в наданні житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період 2018, 2019 років, оформлене протоколом № 13 від 03.12.2020 року засідання Комісії по розгляду заяв та скарг громадян, пов`язаних з наданням населенню житлових субсидій, при Перемишлянській районній державній адміністрації. Зобов`язано Управління соціального захисту населення Перемишлянської районної державної адміністрації Львівської області прийняти рішення про призначення ОСОБА_3 житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період 2018- 2019 років за адресою її проживання./а.с.126-129/.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За умовами ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За змістом ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

У відповідності до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 Конституції України, матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України).

Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до статті 1166 ЦК України є наявність в діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтями 1173, 1174 ЦК України, є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між ними.

Відповідно до статті 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, зазначені підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

При цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Статті 1173,1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставістатті 1173 ЦК України.

Зазначене повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року по справі № 640/3837/17 та від 29 серпня 2018 року по справі № 686/16161/16-ц та у постанові Великої палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18).

З огляду на викладене, вирішуючи даний спір, суд виходить із необхідності встановлення наявності трьох умов, які є необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі посилаються на те, що такими діями відповідачів йому було завдано моральні переживання у зв`язку з порушенням їх прав, чим завдано моральної шкоди.

На підтвердження своїх вимог, позивачі також покликаються на те, що суб`єкт владних повноважень при прийнятті рішення щодо відмови у призначенні субсидії діяв необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. Вказані обставини встановленні рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 року у справі №449/717/19, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2021 року у справі №380/7134/20, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2021 року у справі №380/4844/21.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до приписів ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судових рішень.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із ч. 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Суд виходить з того, що протиправність дії Управління соціального захисту населення Перемишлянської районної державної адміністрації Львівської області при прийнятті рішення про відмову позивачу у призначенні житлової субсидії з листопада з 2018 року, підтверджується рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2019 року у справі №449/717/19, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2021 року у справі №380/7134/20, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2021 року у справі №380/4844/21, зважаючи на що посилання представника відповідача у відзиві на недоведеність ОСОБА_3 та ОСОБА_1 позовних вимог є безпідставними.

Внаслідок протиправної поведінки Управління соціального захисту населення Перемишлянської районної державної адміністрації Львівської області позивачі зазнали втрат немайнового характеру у вигляді душевних страждань, порушення звичайного способу життя, психологічного навантаження, втрати емоційної стабільності, руйнування її життєвих планів, проведення відповідних витрат у зв`язку з необхідністю консультування юз юристами і зверненням до суду за захистом порушених прав. Позивачі почували себе проігнорованими, розчарованими, занепокоєними, відчували несправедливість, приниження та тривалу невизначеність, що призвело до приниження честі, гідності, як вимушених боржників ТзОВ «Львівгаз Збут».

Як зазначено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 січня 2020 року у справі №560/798/16-а (адміністративне провадження №К/9901/38893/18) психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчити про заподіяння їй моральної шкоди.

Крім того, позивач посилається на те, що внаслідок протиправних дій відповідача у неї утворилася заборгованість за комунальні послуги, у зв"язку з чим газопостачальною компанією були вжиті заходи щодо обмеження газопостачання, що підтверджується повідомленнями про припинення газопостачання та погашення простроченої заборгованості від 15.04.2019 №7974.0-Кл-2862 -0419 від 15.04.2019 року (а.с. 13).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.02.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом враховується, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі за №464/3789/17, згідно з якими адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивачі не зазнали страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

В практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (Рисовський проти України, № 29979, п. 86, 89, від 20 жовтня 2011, Антоненков та інші проти України, № 14183/02, п. 71, 22 листопада 2005).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України).

За правилами ч. 1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 6ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст.13, ч. 6 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи фактичні обставини справи, норми права, які регламентують спірні правовідносини, характер і спосіб завдання моральної шкоди позивачу, її тривалість, виходячи із вимог розумності, виваженості, справедливості (співмірності), суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. А саме, суд вважає за необхідне стягнути з Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_1 30 000 грн., в рівних частках на кожного з позивачів, а саме: 15 000, 00 грн. на кожного, в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Також суд враховує правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц, де зазначено, що «тлумачення частини другої статті 30 ЦПК України (в редакції, чинній на момент пред`явлення позову) дозволяє зробити висновок, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяною органом державної влади, їх посадовою або службовою особою є держава як учасник цивільних відносин. При цьому держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого заподіяну шкоду.

З урахуванням того, що саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне вказати, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав».

Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Державна казначейська служба України (Казначейство) реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Відповідно до покладених завдань Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 цього Положення).

Частиною другою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845.

Згідно з пунктом 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Отже, моральна шкода, завдана позивачам підлягає стягненню саме з Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, позивачем подано позов про стягнення з Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., при цьому судом задоволено позов про стягнення моральної шкоди в розмірі 30 000 грн., суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 595,44 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задоволити частково.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації Львівської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_1 кошти у сумі 30 000 грн. 00 коп., в рівних частках на кожного з позивачів, а саме: 15 000 грн. 00 коп. на кожного.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації Львівської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави судовий збір у сумі 595 грн. 44 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновленя пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційнаскарга подана протягом тридцятиднів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 20.07.2022 року.

Суддя Х.М.Мисько