Справа № 367/1094/22
Провадження №2-з/367/148/2022
УХВАЛА

Іменем України

про забезпечення позову

18 лютого 2022 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Кухленка Д.С.,

за участі секретаря Вишневецької А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області заяву директора ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» О.А. Лукаша про забезпечення позову по справі за позовом ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права на іпотеку нерухомого майна, -

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області від директора ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» О.А. Лукаша надійшла вищевказана заява.

За змістом поданої заяви просить суд накласти арешт на нерухоме майно, яке є об`єктом спору, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності Гюрдап Аміні. Заяву про забезпечення позову мотивує тим, що ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» звернулось до суду з позовом про визнання права на іпотеку. Предметом обґрунтування заявлених позовних вимог стало те, що позичальник ОСОБА_2 згідно умов кредитного договору мала б укласти договір іпотеки з кредитором після набуття у власність квартири, проте умисно ухилилась від такого укладення та відчужила майно, яке підлягало обтяженню на користь іншої особи. Вказане підтверджується зокрема інформаційною довідкою № 298649447 від 09.02.2022року за реєстраційним номером майна 9. Також зазначив, що ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» вважає за можливе просити суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить боржнику оскільки існує реальна загроза відчуження майна боржника за час розгляду даної справи, що фактично унеможливить виконання судового рішення. Вказане зокрема узгоджується із тим, що ОСОБА_2 уже було поза відома кредитора відчужено вказане майно на користь своєї доньки ОСОБА_1 . А подальше відчуження на користь третіх осіб протягом розгляду справи, фактично унеможливить виконаня можливо прийнятого судового рішення про задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши подану заяву, дійшов висновку, що подана заява не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

до ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У відповідності з ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно із ч. 3 цієї статті забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. А пунктом 4 цієї ж постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Аналізуючи вищезазначені норми, можна зробити висновок, що у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Зі змісту заяви про забезпечення позову не вбачається наявність обставин, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду, а також зазначена заява не містить належного обґрунтування необхідності забезпечення позову в спосіб, зазначений заявником директором ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» О.А. Лукашем в своїй заяві.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви директора ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» О.А. Лукаша про забезпечення позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи можуть от римати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reestr.court.gov.ua.

Суддя: Д.С. Кухленко