2/465/2675/22
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

15.07.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

за участю секретаря судового засідання Савченко А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з участю третьої особи - Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він, позивач, є основним квартиронаймачем службової квартири АДРЕСА_1 на підставі розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 673 від 31.05.1995 року. 01 червня 1995 року на підставі зазначеного розпорядження він, позивач, отримав ордер № 059 на право зайняття квартири АДРЕСА_1 разом із сім`єю у складі чотирьох осіб. Станом на час подання позову в квартирі крім нього, позивача, і його дружини зареєстровані донька ОСОБА_2 , зять ОСОБА_3 , онук ОСОБА_4 , син ОСОБА_6 , онука ОСОБА_5 , які є відповідачами у справі. Зазначає, що відповідачі вже близько семи років не проживають за місцем реєстрації, оскільки у вересні 2015 року виїхали на постійне місце проживання у Сполучені Штати Америки, не сплачують комунальні платежі, не беруть участі в утриманні квартири, їхніх особистих речей у квартирі немає. Оскільки за місцем відповідачі не проживають, виникають проблеми зі сплатою комунальних послуг, які нараховуються на відповідачів, та за які він, позивач, вимушений сплачувати вже впродовж багатьох років. Даними обставинами об`єктивно порушуються його права, оскільки він є інвалідом 2 групи загального захворювання і не має фінансової можливості самостійно сплачувати комунальні послуги за чотирьох відповідачів. З цих причин він, позивач, вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Відтак, просить позов задоволити.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 19.05.2022р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 04.07.2022р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В чергове судове засідання учасники судового процесу не прибули, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задоволити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник треьої особи подала заяву про розгляд справи за її відсутності, при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи проведено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч.1 ст.4 цього кодексу, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

За змістом частин 1, 2статті 58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної в місті Ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

В матеріалах справи міститься копія ордеру на жиле приміщення №059, виданого Франківською районною адміністрацією Виконавчого комітету Львівської міської ради народних депатутів 01 червня 1995 року ОСОБА_1 з сім"єю з 4-х чоловік, на право зайняття жилого приміщення жилою площею 45,2 кв.м., яке складається з 2-х кімнат, загальною площею 57,2 за адресою АДРЕСА_1 . Ордер виданий на підставі розпорядження №673 від 31.05.1995р.

Згідно відмітки в паспорті позивача серії НОМЕР_1 , з 17.11.1995р. він зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади №90674 Львівської міської територіальної громади, виданого 08.04.2022р., за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано 7 осіб, зокрема відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

В матеріалах справи містяться акти від 11.10.2021р., 08.11.2021р., 21.12.2021р., 20.01.2022р., 24.02.2022р., 11.04.2022р., затверджені директором ЛКП "Львівський ліхтар" Шпак І.М., згідно яких комісія в складі майстрів ЛКП "Львівський ліхтар" з виходом на місце, встановила, що відповідачі зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , але фактично не проживають. Даний факт засвідчили сусіди ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

За змістом ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно достатті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Судом встановлено, що відповідачі у квартирі не проживають понад 6 місяв, а витрати на оплату житлово - комунальних послуг несе лише позивач.

Суд вважає належними доказами у справі акти, затверджені директором ЛКП "Львівський ліхтар", оскільки з них вбачається, що комісія майтсрів виходила за місце за адресою АДРЕСА_1 . Підстав сумніватися в достовірності цих даних, судом не вбачається.

В матеріалах справи відсутні будь - які відомості, які б спростовували факти, викладені в актах.

В матеріалах справи відсутні будь - які докази, які б свідчили про те, що відповідачі відсутні у вказаній вище квартирі понад шість місяців з поважних причин.

Суд вважає аргументи позивача обгрунтованими та такими, що підтверджені належними та достатніми доказами у справі.

Для спростування доводів позову відповідачі не скористалися своїм правом подати відзив на позовну заяву, жодних належних і допустимих доказів, визначених законом, суду не представили.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Абз. 4 п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).

На підставі викаденого, керуючись ст. ст. 3, 10, 81, 89, 223, 258, 259, 263, 265, 280 - 287 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з участю третьої особи - Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач 1: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач 2: ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач 3: ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач 4: ОСОБА_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа - Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, юридична адреса: м. Львів, вул. Генерала Чупринки 85, .

Суддя В. Кузь