Справа №295/9581/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого-судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря судового засідання Скришевської О.Р.

відповідачки ОСОБА_1

представника відповідача - адвоката Чайковської Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

І. СУТЬ ЗАЯВИ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути грошові кошти з відповідачки в сумі 73513,12 грн. за проведені ремонтні роботи та придбання будівельних матеріалів.

В обґрунтування вимог вказав, що 06.08.2016 р. уклав шлюб з ОСОБА_3 , після укладення шлюбу разом з дружиною проживав в квартирі тещі ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час проживання у вказаній квартирі провів капітальний ремонт житла, за усною домовленістю відповідач повинна була повернути йому грошові кошти, які він витратив на здійснення ремонтних робіт.

Зауважив, що після проведення ремонту, в грудні 2020 року його виселили з вказаної квартири, грошові кошти по поліпшенню житлового приміщення відповідач не повернула.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

13.08.2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядкузагального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

25.10.2021 р. надійшов відзив на позов, в якому відповідач позов не визнає, просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю (а.с. 42-46).

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач вказала, що обставини, наведені позивачем у позовній заяві, є безпідставними. Зауважила, що позивач разом з її донькою на час їхнього перебування в шлюбі проживали в належній їй квартири протягом трьох з половиною років. Без її згоди, як власниці квартири, позивач почав самоправно проводити ремонтні роботи у кімнаті, в якій вони проживали. Позивач проживав в квартирі, користувався комунальними послугами, проте жодного разу не оплачував їх. Звертає увагу суду, що долучені позивачем до позовної заяви копії чеків про оплату товарів та послуг, не є належними доказами, оскільки на них відсутні підпис та дані про покупця. ОСОБА_1 вказала, що не виселяла позивача з належної їй квартири, позивач з її донькою придбали власне житло та добровільно 14.02.2020 р. переселились за адресою : АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 20.01.2022 року, яка постановлена у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати і занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідача, постановлено допитати в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; зобов`язано ОСОБА_2 надати оригінали доказів, які були долучені ним до позовної заяви; закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Підготовче судове засідання було проведено без участі позивача та його представника, оскільки останні двічі направляли заяви про відкладення розгляду справи, докази поважності причин неявки в судове засідання суду не надали.

Листом від 20.01.2022 р. ОСОБА_2 зобов`язано надати в судове засідання документи, які підтверджують поважність причин його неявки в судові засідання та попереджено про недопустимість зловживання процесуальними правами, зокрема, в частині відкладення розгляду справи, що призводять до затягування вирішення спору (а.с. 83), лист позивач отримав 02.02.2022 р., про що свідчить його особистий підпис в поштовому повідомленні (а.с. 86).

Судове засідання, яке було призначене на 02.06.2022 р., було відкладене за заявою позивача у зв`язку з неявкою його представника ОСОБА_6 . В судовому засідання ОСОБА_2 попереджений судом, що в разі повторної неявки в судове засідання без поважної причини, розгляд справи буде проведений без його участі за наявними в матеріалах справи доказами (а.с.96).

07.07.2022 року позивач та його представник адвокат Демчик Н.О. повторно не з`явились в судове засідання, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином (а.с. 98), а тому на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в їх відсутність.

ЦПК України не містить обмежень щодо неможливості розгляду справи по суті без участі позивача, а суд вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів для ухвалення рішення.

Крім того, суд звертає увагу, що незважаючи на те, що справа в провадженні суду перебуває протягом тривалого часу, позивач не скористався наданими процесуальними правами щодо долучення до справи додаткових доказів, які відповідно до положень ст. 83 ЦПК України повинні бути подані одночасно з поданням позовної заяви, не подавав клопотання про витребування інших доказів, які не може надати самостійно, яке також повино бути подано в строк, передбачений ст. 83 ЦПК України, не заявляв на стадії підготовчого судового засідання про необхідність проведення процесуальних дій для підготовки справи до судового розгляду, а тому суд вважає, що справа може бути розглянута на підставі наявних в ній матеріалів.

В судовому засіданні 07.07.2022 р. відповідач та її представник адвокат Чайковська Р.А. в задоволенні позову просили відмовити за безпідставністю.

ОСОБА_1 пояснила, що позивач з її донькою проживали в належній їй квартирі на протязі трьох з половиною років, комунальні послуги не сплачували, ремонтні роботи розпочали проводити без її згоди, не у всій квартирі, а лише в кімнаті, в якій мешкали. Відповідач вказала, що на даний час позивач та її донька розлучені, в провадженні суду перебуває справа про поділ майна подружжя. Припускає, що позивач вирішив помститись її доньці, подавши безпідставний позов до її матері.

Адвокат Чайковська Р.А. в судовому засіданні наполягала, що долучені до позовної заяви копії квитанцій є неналежними доказами по справі, позивач на неодноразові вимоги суду не долучив їх оригінали. Вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими, не підтвердженими належними доказами, просила відмовити в їх задоволенні.

Крім того, в судовому засіданні відповідач та її представник відмовились від раніше заявленого клопотання про допит свідків, оскільки не можуть забезпечити їх участь в судовому засіданні з поважних причин - свідок ОСОБА_5 мобілізований і перебуває в лавах Збройних Сил України, свідок ОСОБА_4 у зв`язку з військовою агресією виїхала за межі України.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом встановлено і не заперечувалось сторонами під час розгляду справи, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_3 .

Позивач разом з дружиною - ОСОБА_3 проживали у вказаній квартирі близько трьох з половиною років у період з 2016 ро 2020 роки.

Матеріалами справи дійсно підтверджується і не заперечувалось відповідачем, що ОСОБА_2 здійснював ремонтні роботи для поліпшення стану приміщення - кімнати, в якій він проживав з дружиною.

На підтвердження виконаних робіт позивач долучив договір підряду №1248 від 29.09.2016 р., укладений між ним та ТОВ «ДІОН СТОУН», акт надання послуг №132 від 27.12.2016 р. (а.с.5, 6), комерційну пропозицію від 24.10.2016 р. та накладну №47 від 15.08.2016 р. щодо заміни металопластикових вікон (а.с.7)., накладну №27/10 від 03.10.2016 р. про придбання будівельних матеріалів (а.с.9), чеки на покупки ( а.с.10-22).

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, МОТИВИ та ОЦІНКА СУДУ

Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

У п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», зокрема, роз`яснено, що право вимагати стягнення на витрати на проведення ремонту будівлі, що належить власникові, у членів сім`ї власника виникає лише у випадку, якщо їх затрати на ремонт жилого приміщення перевищували покладений на них ст. 156 ЖК обов`язок.

В судовому засіданні встановлено, що позивач разом з дружиною вселився до квартири ОСОБА_1 у 2016 році, де постійно проживав до лютого 2020 року.

Таким чином, відповідач, як член сім`ї власника квартири, зобов`язаний був брати участь у витратах по утриманню житлового приміщення, в тому числі на ремонт, в якому він фактично проживав і яким користувався, відповідно до вимог ст. 156 ЖК України.

За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст.81 ЦПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Водночас позивач не надав суду докази, що є його обов`язком в силу ст. 81, 83 ЦПК України, які б підтверджували обставини, викладені в позові з приводу того, що між сторонами існувала домовленість про повернення відповідачем позивачу грошових коштів, які були витрачені ним на ремонт приміщення, в якому він протягом тривалого часу проживав разом з дружиною. Не встановлено судом, що ремонт кімнати в належній відповідачу квартирі проведений зі згоди відповідачки. В судовому засіданні не встановлено, що між сторонами під час проживання були досягнуті домовленості щодо розміру участі по проведенню ремонту, позивач не довів, що затрати на ремонт жилого приміщення перевищували покладений на нього ст. 156 ЖК обов`язок щодо утримання житла, в якому він фактично проживає.

Враховуючи наведене, а також беручи до уваги те, що позивач переконливих доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги, не надав, судом встановлено, що ремонтні роботи були проведені з метою підтримання у належному стані житла, в якому мешкало подружжя з метою поліпшення умов проживання в інтересах сім`ї, тому суд вважає, що достатніх та законних підстав для стягнення грошових коштів немає, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя О.В. Стрілецька