П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 року місто Київ

справа № 357/8134/21

провадження №22-ц/824/6445/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - АТ «Кредобанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Квітіним Русланом Валерійовичем,

на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2022 року, ухвалене у складі судді Орєхова О.І.,

у справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року позивач АТ «Кредобанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що 20 січня 2020 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CL-254769, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах обумовлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі передбачені цим договором.

Відповідно до п.2.1 договору банк видає позичальникові кредит у розмірі 155500 грн. на строк до 17 січня 2025 року. Позичальник доручає банкові здійснити переказ кредитних коштів на наступні цілі: на поточні потреби в сумі 155500 грн. (п.2.4 договору).

Відповідно до п.2.5 договору , для обліку виданих кредитних коштів банк відкриває позичковий рахунок.

За користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 35% річних, які нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього договору (п.п.4.1, 4.2).

Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим договором відповідно до Графіку платежів (додаток № 1 до цього договору). Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 5568 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладення кредитного договору.

На виконання умов договору банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує.

Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 3 червня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Кредобанк» становить 182967,03 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 148079,69 грн.; заборгованості за відсотками - 34887,34 грн.

23 квітня 2021 року представник АТ «Кредобанк» звернувся із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором до ОСОБА_1 . Проте, 28 травня 2021 року досудова вимога повернулась відправнику за поштовою адресою. Причиною повернення листа - за закіченням встановленого терміну зберігання.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив позов задовольнити. Крім того, зазначив у позові, що позивач поніс судові витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з аналізом справи, побудови стратегії дій по справі та написанням позовної заяви та супроводом представника в судових засіданнях у розмірі 18296,70 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2022 року позовні вимоги АТ «Кредобанк» задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № CL-254769 від 20 січня 2020 року у розмірі 182967,03 грн. та судові витрати в розмірі 2744,51 грн., загалом 185711,54 грн.

В частині вимог АТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 18296,20 грн. відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Квітін Р.В. подав апеляційну скаргу, в який просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками в сумі 34887,34 грн., а суму, яка підлягає стягненню - розстрочити строком на 6 місяців, зі сплатою щомісячно рівними частинами коштів до повного виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором № CL-254769 від 20 січня 2020 року.

В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення ухвалено судом першої інстанції з неправильним застосуванням норм матеріального права та з неповним з`ясуванням обставин, що мали значення для справи, та стало наслідком покладення в основу рішення обставин, які не були доведені позивачем. Зокрема, зазначає, що суд не дослідив доводи відповідача щодо безпідставності нарахування коштів позивачем, після направлення вимоги про повернення заборгованості, та необхідності розстрочення заборгованості відповідача на шість платежів. Окрім оцінених судом доводів, відповідач також повністю заперечував підстави стягнення з нього заборгованості за відсотками, адже вона не підтверджена первинними документами, оформленими відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», проте суд першої інстанції залишив це поза увагою в своєму рішенні. Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції мав би розстрочити ОСОБА_1 сплату заборгованості для зменшення надмірного тягаря на боржника, який перебуває у скрутному фінансовому становищі через обмеження його підприємницької діяльності, що пов`язано з карантинними заходами, запровадженими на всій території України.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 травня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 червня 2022 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 2 січня 2020 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CL-254769, відповідно до умов якого позичальнику були надані у користування кредитні кошти в сумі 155500 грн. на поточні потреби, зі сплатою 35% річних, з кінцевим терміном повернення до 17 січня 2025 року.

Внаслідок неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість в загальній сумі 182967,03 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 148079,69 грн.; заборгованості за відсотками - 34887,34 грн.

Направлена позивачем 23 квітня 2021 року відповідачу вимога щодо дострокового повернення всієї суми кредиту не була вручена останньому та повернута до банку.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати процентів, у позивача як кредитора виникло право вимагати у позичальника дострокового повернення кредиту та сплати процентів. При цьому, суд першої інстанції вважав доведеним позивачем розмір заборгованості відповідача яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 148079,69 грн., яку визнав відповідач, та заборгованості по процентам в сумі 34887,34 грн., які розраховані станом на 3 червня 2021 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з положеннями ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктами 6.1, 6.2 кредитного договору, укладеного між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 , передбачений обов`язок позичальника повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим договором та/або додатками до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим договором відповідно до Графіку платежів (Додаток № 1 до цього договору). Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 5568 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладення кредитного договору.

Відповідно до п.3.3 договору банк вправі відмовити у виплаті позичальнику кредиту або його частини та /або припинити кредитування позичальника у випадку, зокрема прострочення сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на календарний місяць.

Банк у випадку, передбачених п.3.3 кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника (п.6.9 договору).

Згідно з п.6.10 договору позичальник зобов`язаний протягом 30 банківських днів після отримання письмової вимоги банку усунути порушення умов кредитного договору, вказаний у повідомленні протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку.

Викладені умови договору дають підстави стверджувати, що у зв`язку з порушеннями умов договору відповідачем і відповідно виникнення у кредитора права вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів,- строк виконання зобов`язань вважається таким, що настав на 31 календарний день після отримання позичальником письмового повідомлення банку.

Установлено та не заперечується сторонами, що направлена позивачем 23 квітня 2021 року на адресу відповідача вимога, не була отримана останнім.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що саме з моменту направлення вимоги (23 квітня 2021 року) банк змінив строк виконання зобов`язання і відповідно позбувся права нараховувати відсотки у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору до моменту звернення.

Таким чином доводи апеляційної скарги в тій частині, що направивши відповідачеві письмове повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості, позивач змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором, а саме кредитний договір припинив свою дію з моменту направлення вимоги, що має наслідком зупинення нарахування процентів за договором кредиту, суд відхиляє, оскільки такі не відповідають умовам укладеного між сторонами договору.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що позивачем не надано доказів, які підтверджують нарахування заборгованості по процентам у розмірі заявленому позивачем, є безпідставними, оскільки надані позивачем розрахунок заборгованості, виписка по руху коштів по рахунку, яка і є первинним касовим документом, є достатніми доказами, які підтверджують розмір заборгованості ОСОБА_1 .

Щодо посилання апелянта на те, що суд першої інстанції мав розстрочити відповідачу сплату коштів, які стягнуті за рішенням суду, то в цій частині слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.7 ст.265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині рішення також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.

Таким чином суд не зобов`язаний вирішувати питання розстрочення виконання рішення при ухваленні рішення за результатами розгляду справи.

Відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду з заявою про розстрочення виконання рішення в порядку розділу VI ЦПК України.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність, не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Квітіним Русланом Валерійовичем, залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус