Справа № 522/4720/22
Провадження 2/522/3513/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючої судді Косіциної В.В. розглянувши у порядку письмового провадження позовну заява ОСОБА_1 , за участю зацікавленої особи державного нотаріусу Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеси Пенчева К.Л. про встановлення факту, що має юридичне значення -

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , за участю зацікавленої особи державного нотаріусу Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеси Пенчева К.Л. , у якій заявник просила суд встановити факт фактичного прийняття нею спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , у зв`язку із постійним спільним проживанням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на момент її смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами автоматизованого розподілу справа була передана судді Косіциній В.В.

Ухвалою суду від 20 квітня 2022 року справу позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, залучено до участі у справі у якості зацікавленої особи Одеську міську раду та витребувано з Приморської держаної нотаріальної контори у м. Одеса копію матеріалів нотаріальної справи, відкритої щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судове засідання, яке відбулося 16 травня 2022 року, з`явилася представник заявника-адвокат Козак А.В., від представника заінтересованої особи Одеської міської ради до суду засобами електронного зв`язку надійшла заява про відкладення слухання справи. Суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, задовольнив клопотання представника Одеської міської ради, а також у зв`язку із тим, що станом на 16 травня 2022 року не було виконано вимоги ухвали суду від 20 квітня 2022 року про витребування доказів, судове засідання було відкладено та наступне призначено на 30 квітня 2022 року.

23 травня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси від Приморської держаної нотаріальної контори у м. Одеса надійшов лист, у якому повідомлялося про те, що відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі. Окрім того, 23 травня 2022 року від Приморської держаної нотаріальної контори у м. Одеса на виконання ухвали суду від 20 квітня 2022 року надійшла копія спадкової справи за № 723с/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 .

У судовому засіданні, яке відбулося 30 червня 2022 року за участі представників заявника та заінтересованої особи, останній не заперечував проти задоволенні позовних вимог. Окрім того, судом було заслухано показання свідка ОСОБА_3 та на підставі вказаного, ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, судом було залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи сина заявника ОСОБА_4 та витребувано з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . На підставі вище викладеного, судом ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, було відкладено судове засідання та наступне судове засідання призначено на 15 липня 2022 року.

30 червня 2022 року від представника за довіреністю ОСОБА_4 - ОСОБА_3 через канцелярію суду надійшла заява, в якій він повідомляв суд про те, що у нього немає жодних посягань щодо права власності на квартиру АДРЕСА_2 та про те, що підтримує позовні вимоги та просить суд розглядати справу за його відсутності.

4 липня 2022 року від представника заявника адвоката Козак А.В. через канцелярію суду надійшла заява, в якій вона просить суд розглядати справу за позовом ОСОБА_1 , за участю зацікавленої особи державного нотаріусу Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеси Пенчева К.Л. про встановлення факту, що має юридичне значення за її відсутності; позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

4 липня 2022 року засобами електронного зв`язку від заінтересованої особи ОСОБА_4 надійшла заява, в якій він визнає позовні вимоги ОСОБА_1 та просить справу розглядати за його відсутності.

13 липня 2022 року на виконання ухвали суду, занесеної до протоколу судового засідання та листа суду від 4 липня 2022 року про витребування доказів, з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшов витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У судове засідання, призначене на 15 липня 2022,сторони не з`явилися, у матеріалах справи містяться докази належного їх сповіщення про місце, дату та час судового засідання. Від представників заявника та заінтересованої особи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи та відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши представника заявниці, дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, зокрема, показання свідка, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Зокрема, ч.1 ст.315 ЦПК України містить перелік категорій справ про встановлення факту, однак цей перелік не є вичерпним, оскільки згідно ч.2 цієї ж статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичні значення» від 31.03.95 № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Враховуючи вищевикладене, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Так, судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (Серія НОМЕР_1 від 4 вересня 2020 року, актовий запис № 8743). Заявниця ОСОБА_1 являється донькою померлої ОСОБА_2 (факт родинних зв`язку підтверджується свідоцтвом про народження від 13.06.1973 року, серія НОМЕР_2 , актовий запис № 1422).

До 2017 року ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю та сином. У власності ОСОБА_1 також перебуває квартира АДРЕСА_3 , яка перейшла їй у власність після її бабусі. Задля економії на оплаті комунальних послуг, заявниця у 2017 року змушена була змінити місце реєстрації на АДРЕСА_4 , хоча фактично продовжувала проживати зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка з 2010 року була інвалідом І групи, що підтверджується Довідокою до Акту Огляду МСЕК (серія 2-18 ОД, № 023661) та потребувала постійного догляду.

6 листопада 2002 року ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого усе майно (у тому числі, і Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 ) заповідала своїй доньці ОСОБА_1 .

Заявниця також зазначає про те, що у неї з матір`ю були теплі стосунки, вона завжди піклувалася про останню, а після її смерті усі витрати на її поховання взяла на себе, що підтверджується договором-замовлення на організацію та проведення поховання від 4 вересня 2020 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.. 1217 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 1233-1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, що зазначена у Постанові від 25.03.2020 у справі №305/235/17 під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.

Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення (з подальшими змінами та доповненнями) заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 723с/02-14 відносно майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 8 грудня 2021 року звернулася до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та надала копію заповіту від імені ОСОБА_2 . Однак листом від 09.02.2022 року за № 371с/02-14 заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що виходячи з матеріалів спадкової справи, відповідно до заяви ОСОБА_1 та відповідно до відомостей Департаменту надання адміністративних послуг, разом із спадкодавцем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 проживали інші заінтересовані особи, а також роз`яснено, що заявниця має право звернутися до суду з відповідною заявою про встановлення факту поживання зі спадкодавцем на момент смерті останньої та фактичного прийняття спадщини.

Зважаючи на недостатність документів, підтверджуючих факт прийняття спадщини заявником, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину

У зв`язку із вище викладеним, заявниця ОСОБА_1 і звернулася до суду із проханням встановити факт фактичного прийняття нею спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , у зв`язку із постійним спільним проживанням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на момент її смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст.1268 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1271 ЦК України). Таким чином, за налізу вказаних норм вбачається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав звернувся до нотаріуса чи компетентної посадової особи органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що факт спільного проживання та ведення господарства ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтверджується актом, підписаним двадцятьма мешканцями будинку АДРЕСА_5 та засвідченим печаткою Голови ОСББ «Моряк-10», а також довідкою № 1 від 15 січня 2022 року, видана керівництвом ОСББ «Моряк-10», яка підтверджує факт фактичного проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом також встановлено, що інших спадкоємців, що інших спадкоємців, окрім заявниці ОСОБА_1 , у померлої ОСОБА_2 немає. Так, з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису № 4, наданий на вимогу суду Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано на підставі рішення про розірвання шлюбу Приморського районного суду м. Одеси № 2-1269 від 08.04.2004 року.

А в своїх поясненнях ОСОБА_4 , який являється сином заявниці ОСОБА_1 та якого було залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи, зазначив, що він визнає у повному обсязі позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та що жодних посягань на право власності на квартиру АДРЕСА_2 у нього немає.

Окрім того, представник заінтересованої особи Одеської міської ради у судовому засіданні, яке відбулося 30 червня 2022 року, також не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги, що метою встановлення такого факту є врегулювання заявницею юридичних питань в сфері правовідносин спадкування, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на момент її смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо встановлення юридичного факту прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , суд не може задовільнити цю вимогу, оскільки це є втручанням у нотаріальну діяльність.

На підставі вище викладеного, та керуючись ст..ст.1216, 1217, 1220, 1221, 1233,1234,1268, 1269, ст.ст.12, 13, 77, 81, 259, 263-265, 268,293,315-319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заява ОСОБА_1 , за участю зацікавленої особи державного нотаріусу Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеси Пенчева К.Л. про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживанням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . на день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 20 липня 2022 року.

Суддя В.В. Косіцина

20.07.22