Номер провадження 2/754/2721/22 Справа №754/460/22
18 липня 2022 року м. Київ
Деснянський районний суд м. Києва
під головуванням судді Бабко В.В.
за участю секретаря судового засідання Якименко А.І.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 17.01.2021 провадження у цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» в судове засідання не з`явився, до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання не з`явився, про день, місце та час судових засідань повідомлявся за адресою, яка зазначена в позовній заяві, як місце реєстрації відповідача, що підтверджується відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА ( АДРЕСА_1 ), однак повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за його відсутності та не подано відзиву на позовну заяву.
У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку про ухвалення заочного рішення та задоволення позовних вимог з таких підстав.
Судом встановлені такі факти та їм правовідносини.
Відповідно до пункту 1.1 вказаного Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Орендодавець зобов`язується передати Орендареві у строкове володіння та користування майно, що визначене у цьому Договорі, з наступним переходом права власності на такий об`єкт оренди від Орендодавця до Орендаря на умовах, передбачених цим Договором, а Орендар зобов`язується прийняти Об`єкт оренди у строкове володіння та користування, а згодом і у власність, а також сплачувати Орендодавцеві орендну плату.
Пунктом 3.1 Договору передбачено, що Орендодавець зобов`язується передати орендарю об`єкт оренди протягом п`яти робочих днів з дати підписання Договору.
Відповідно до пункту 5.1 Договору сплата орендної плати здійснюється Орендарем щомісячно відповідно до графіку платежів, узгодженого Сторонами у Додатку до цього Договору.
Згідно з пунктом 7.2 Договору викуп об`єкта оренди після закінчення строку оренди відповідно до п. 4.1 цього Договору здійснюється за умови належної сплати всіх Орендних платежів. При цьому, Орендар сплачує авансові платежі у якості оплати вартості Об`єкта оренди у сумі і відповідно до умов, погоджених у додатку до Договору. Об`єкт оренди переходить у власність Орендаря за умови здійснення Орендарем всіх належних платежів (Орендної плати та авансових платежів) на користь Орендодавця згідно з графіком.
Згідно з п. 8.5 Договору у разі не здійснення плати орендарем протягом 60 календарних днів з моменту останнього платежу або укладання договору орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати цей договір, повідомивши орендаря за п`ятнадцять календарних днів до фактичної дати розірвання. У такому разі орендодавець має право вимагати сплати вже нарахованої орендної плати, та додаткової сплати штрафу орендарем у розмірі 50 % від вартості об`єкта оренди, визначеної відповідно до п. 1.3 цього договору.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 705 ЦК України встановлено, що за договором найму-продажу до переходу до покупця права власності на переданий йому продавцем товар покупець є наймачем (орендарем) цього товару. Покупець стає власником товару, переданого йому за договором найму-продажу, з моменту оплати товару, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Відповідно до ч.1 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).
Частиною першою статті 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.
Однак відповідач всупереч умов договору оренди свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого орендна плата останнім не здійснювалась протягом 60 днів та сформувалась заборгованість.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором.
Зміст статей 610, 612 ЦК України регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Вказаний розмір заборгованості здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками.
Однак, відповідачем вказаний розрахунок жодними доказами не спростований та доказів на підтвердження належного виконання вимог договору з боку відповідача суду надано не було.
Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).
Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав в зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті коштів, тому суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для задоволення в повному обсязі.
У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2270грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.
Керуючись Конституцією України,статтями 11,526, 610,612, 626,628, 638, 705, 759, 760,762 ЦК України, статтями 7, 10, 75-79, 81, 141, 244-245, 259, 265-268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту» судові витрати 2270,00грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень) 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будинок Комфорту», місцезнаходження: м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 13-А, кім. 20, , IBAN № НОМЕР_1 у віділенні ПУМБ «РЦ в м. Києві», Код Банку 334851.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено та підписано 18.07.2022, у відповідності до частини 5 статті 268 ЦПК України.

Суддя В.В. Бабко