КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/4562/2022 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Молодіжний житловий комплекс «Оболонь», подану представником Волкодав Іриною Юріївною, на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Молодіжний житловий комплекс «Оболонь», третя особа: Київська міська рада про знесення самочинного будівництва, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Грицаєнко О.П. звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила вжити додаткові заходи забезпечення позову, а саме:

- заборонити Державній інспекції архітектури та містобудування України приймати в установленому порядку в експлуатацію закінчений будівництвом об`єкт (видавати сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта) мийку на 6 постів, що виступає XVIII чергою будівництва в межах об`єкту «Нове будівництво житлового комплексу по АДРЕСА_1 », будівництво якого здійснюється на земельній ділянці з кадастровим номером :91:179:0507, площею 0,9132 га.;

- заборонити суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно та державним реєстраторам прав на нерухоме майно в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно - будівлю мийки на 6 постів, що виступає XVIII чергою будівництва в межах об`єкту «Нове будівництво житлового комплексу по АДРЕСА_1 », будівництво якого здійснюється на земельній ділянці з кадастровим номером :91:179:0507, площею 0,9132 га., в тому числі як на об`єкт незавершеного будівництва.

Свої вимоги заявник мотивувала тим, що позивачами в даній справі вже подавалась заява про забезпечення позову, однак ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26 липня 2021 року у задоволенні вимог заяви відмовлено. В подальшому постановою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року скасовано ухвалу суду першої інстанції та постановлено нове рішення про часткове задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу здійснювати будь-які будівельні роботи на спірній земельній ділянці.

Заявник вважає, що фактично вказаною постановою підтверджено необхідність збереження існуючого стану речей для ефективного судового захисту прав і поки не буде встановлено чи є мийка самочинним будівництвом, такий об`єкт не повинен бути завершеним та введеним в експлуатацію.

Проте, вважає, що вжитий постановою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року спосіб забезпечення позову не є актуальним та не дозволить усунути ризики та досягнути основної мети - забезпечення існуючого стану речей та попередження подальшого ускладнення виконання майбутнього судового рішення у справі.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року заяву представника ОСОБА_1 - Грицаєнко О.П. про забезпечення позову задоволено.

Заборонено Державній інспекції архітектури та містобудування України приймати в установленому порядку в експлуатацію закінчений будівництвом об`єкт (видавати сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта) мийку на 6 постів, що виступає XVIII чергою будівництва в межах об`єкту «Нове будівництво житлового комплексу по АДРЕСА_1 », будівництво якого здійснюється на земельній ділянці з кадастровим номером :91:179:0507, площею 0,9132 га.

Заборонено суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно та державним реєстраторам прав на нерухоме майно в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно - будівлю мийки на 6 постів, що виступає XVIII чергою будівництва в межах об`єкту «Нове будівництво житлового комплексу по АДРЕСА_1 », будівництво якого здійснюється на земельній ділянці з кадастровим номером :91:179:0507, площею 0,9132 га., в тому числі як на об`єкт незавершеного будівництва.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ТОВ «Молодіжний житловий комплекс «Оболонь» - Волкодав І.Ю. подала апеляційну скаргу, в якій посилається на відсутність належного обґрунтування, яким чином невжиття такого заходу забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, і які саме свої права та охоронювані законом інтереси захищають позивачі.

Вважає, що потенційна можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову, а позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення ТОВ «Молодіжний житловий комплекс «Оболонь»«несумлінних» дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Й судом таких обставин також не встановлено.

Апелянт вказує, що оскаржуваною ухвалою суд фактично порушив положення абзацу 2, 3 п. 4 постанови Пленуму ВС України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та допустив перешкоджання господарській діяльності юридичної особи, що може призвести до значних втрат та негативних наслідків щодо робіт, які уже виконані на об`єкті будівництва мийка на 6 постів, що виступає XVIII чергою будівництва в межах об`єкту «Нове будівництво житлового комплексу по АДРЕСА_1 », будівництво якої здійснюється на земельній ділянці з кадастровим номером :91:179:0507, площею 0,9132 га, а також призведе до порушення прав та законних інтересів інвесторів будівництва, підрядних організацій.

Окрім того, вказує, що матеріали судової справи містять повний пакет дозвільної документації на будівництво Мийки, ТОВ «Молодіжний житловий комплекс «Оболонь» здійснює будівництво Мийки в складі цілого та єдиного проекту «Будівництво житлового комплексу по АДРЕСА_1 », на земельній ділянці з кадастровим номером :91:179:0507, площею 0,9132 га, за адресою: АДРЕСА_1 , як складової частини наземного паркінгу, що виключає будь - які ознаки самочинного будівництва на земельній ділянці з кадастровим номером 0507.

Окрім того, апелянт вважає, що забезпечення позову шляхом заборони органам державного архітектурно- будівельного контролю вчиняти будь-які дії та приймати будь-які рішення, пов`язані із введенням в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкту є втручанням у дискреційні повноваження такого органу.

Враховуючи викладене в апеляційній скарзі представник ТОВ «Молодіжний житловий комплекс «Оболонь» - Волкодав І.Ю. просить скасувати ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 01 грудня 2021 року та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

21 лютого 2022 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника позивачів Грицаєнко О.П. , відповідно до якого не погоджується із доводами апеляційної скарги, вважаючи оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, з посиланням на наступне.

Так, представник позивачів зазначає, що заходи забезпечення позову є виправданими, співмірними із заявленими позовними вимогами та необхідними, з огляду на недобросовісні дії відповідача, оскільки в апеляційній скарзі він посилається на відсутність обґрунтованості вжиття саме таких засобів забезпечення позову. Вважає, що дане твердження не відповідає дійсності та постановою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року у даній справі було частково задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову та заборонено ТОВ «МЖК «Оболонь» здійснювати будь-які будівельні роботи на земельній ділянці :91:179:0507, площею 0,9132 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, починаючи з 25 листопада 2021 року відповідач не мав права здійснювати будь-які будівельні роботи на вказаній ділянці, та факт здійснення будівельних робіт після набрання законної сили постановою Київського апеляційного суду підтверджується зокрема листом Подільського УП ГУ НП у м. Києві №17-АЗ/125/53/01-2022 від 18 лютого 2022 року, з якого вбачається, що за вказаною адресою надходили виклики по факту самовільного будівництва 27 та 29 листопада 2021 року, з фіксацією порушення слідчо-оперативною групою.

Разом з тим, забороняючи подальші будівельні роботи постановою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року суд фактично підтвердив, що для ефективного судового захисту у даній справі необхідно зберегти існуючий стан речей.

Наголошує на тому, що набуття права власності та введення в експлуатацію мийки утруднить або навіть унеможливить виконання майбутнього судового рішення, оскільки суду прийдеться брати до уваги вже й непорушне право на володіння майном та виходити з принципів пропорційності між захистом інтересів позивачів та інтересів власника.

А прийняття об`єкта в експлуатацію може послужити приводом для його відчуження третім особам, що також спричинить перешкоди у розгляді даної справи та виконання майбутнього судового рішення.

У відзиві вказує й на те, що вжиті заходи забезпечення не є втручанням в у дискреційні повноваження ДІАМ, адже судом встановлено обмеження щодо вчинення певних дій стосовно предмета спору, такі обмеження мають тимчасовий характер, та припиняються після вирішення спору по суті.

З огляду на викладене, у відзиві представник позивачів адвокат Грицаєнко О.П. просить апеляційний суд залишити апеляційну скаргу ТОВ «МЖК «Оболонь» без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи подану заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Грицаєнко О.П. про забезпечення позову, мотивував своє рішення тим, що суд знаходить достатніми та обґрунтованими доводи (мотиви) заяви представника позивача про вжиття додаткових заходів забезпечення позову та приходить до висновку про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звертається до суду, відповідні заходи є співмірними із заявленими вимогами, а тому заява підлягає задоволенню.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову відповідає з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до положень ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 2 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 2 грудня 2006 року вказано, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст.152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 2 грудня 2006 року, міститься роз`яснення, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як зазначено в п. 4 Рішення Конституційного Суду від 31 травня 2011 року № 4-рп/2011, інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим, у Кодексі встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що між сторонами справи виник спір щодо знесення самочинного будівництва - мийки для автомобілів, яке знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :91:179:0507, площею 0,9132 га, за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, позивачами було заявлено наступні вимоги: зобов`язати ТОВ «Молодіжний житловий комплекс «Оболонь» за власний рахунок знести самочинний об`єкт будівництва - мийку для автомобілів, яке знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :91:179:0507, площею 0,9132 га, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.1-15, т.1).

Зокрема, позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач по справі, в супереч вимогам закону, здійснює будівельні роботи по зведенню мийки, які тривають на даний час. Позивачі вважають, що дії відповідача суперечать вимогам містобудівного, земельного та екологічного законодавства, що, на їх думку, свідчить про здійснення ТОВ «Молодіжний житловий комплекс «Оболонь» самочинного будівництва, що порушує права та інтереси мешканців та інвесторів ЖК, якими, зокрема, є позивачі.

Крім того, із тексту заяви про забезпечення позову вбачається, що представник позивача по справі ОСОБА_1 - Грицаєнко О.П. просила: 1) заборонити Державній інспекції архітектури та містобудування України приймати в установленому порядку в експлуатацію закінчений будівництвом об`єкт (видавати сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта) мийку на 6 постів, що виступає XVIII чергою будівництва в межах об`єкту «Нове будівництво житлового комплексу по АДРЕСА_1 », будівництво якого здійснюється на земельній ділянці з кадастровим номером :91:179:0507, площею 0,9132 га.; 2) заборонити суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно та державним реєстраторам прав на нерухоме майно в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно - будівлю мийки на 6 постів, що виступає XVIII чергою будівництва в межах об`єкту «Нове будівництво житлового комплексу по АДРЕСА_1 », будівництво якого здійснюється на земельній ділянці з кадастровим номером :91:179:0507, площею 0,9132 га., в тому числі як на об`єкт незавершеного будівництва (а.с.164-174, т.1).

В поданій заяві про забезпечення позову було зазначено, що у разі невжиття судом заходів забезпечення позову відповідач по справі зможе подати відповідні документи до Державної інспекції архітектури та містобудування з метою введення мийки в експлуатацію, що в подальшому дозволить оформити право власності на вказане майно із запуском мийки в роботу. У такому випадку, у разі задоволення позовних вимог позивачів, останні будуть змушені звертатись до суду із позовом про відшкодування шкоди, завданої в результаті роботи мийки. Крім того, постане питання непорушності права власності та пропорційності втрачання у таке право.

Крім того, в поданій заяві також було зазначено, що без вжиття заявлених заходів забезпечення позову, існує можливість відчуження вказаного майна третім особам й вказане ускладним чи зробить неможливим виконання судового рішення.

Враховуючи зазначені обставини, а також предмет позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення поданої заяви про забезпечення позову, оскільки позивач оскаржує саме правомірність дій відповідача по будівництву об`єкта самочинного будівництва - мийки для автомобілів, яке знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :91:179:0507, площею 0,9132 га, за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо доводів апеляційної скарги в частині того, що вжиті заходи забезпечення позову є прямим втручання в господарську діяльність ТОВ «Молодіжний житловий комплекс «Оболонь», а також призводить до істотних порушень прав та інтересів третіх осіб - інвесторів будівництва, то суд апеляційної інстанції критично їх оцінює, оскільки відповідачем по справі не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин.

Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд вважає, що вжиті заходи забезпечення позову покликані зберегти існуючий стан речей до моменту вирішення справи по суті спору.

Щодо доводів апеляційного скарги про те, що забезпечення позову шляхом заборони органам державного архітектурно-будівельного контролю вчиняти бідь-які дії та приймати будь-які рішення, пов`язані із введенням в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкту є втручанням у дискреційні повноваження вказаного органу, то апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до положень п.4 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Таким чином, норми ЦПК України передбачають права суду встановлювати тимчасові заборони для третіх осіб на вчинення певних дій щодо предмета спору. Вжиті заходи забезпечення позову не можна розцінювати як втручання в дискреційні повноваження ДІАМ.

Інші доводи апеляційної скарги стосуються вирішення питання по суті спору, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, заявлені заходи забезпечення позову в повній мірі відповідають обставинам справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Молодіжний житловий комплекс «Оболонь», подану представником Волкодав Іриною Юріївною, залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня виготовлення мотивованого тексту постанови до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 06 липня 2022 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О. Фінагеєв