справа № 361/6838/17
головуючий у суді І інстанції Петришин Н.М.
провадження № 22-ц/824/1636/2022
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участю секретаря судового засідання: Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2021 року

у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко І.П.звернувся до суду з поданням, у якому просив суд надати дозвіл на примусове проникнення (входження) до майна (місцем реєстрації, проживання) боржника ОСОБА_1 , а саме: до квартири АДРЕСА_1 .

Подання мотивоване тим, що у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. на виконанні перебуває виконавче провадження № 62976781 з примусового виконання виконавчого листа № 361/6838/17 від 14 червня 2019 року, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 45 000 грн орендної плати, 250 351 грн 45 коп. збитків та судовий збір у розмірів 3 087 грн 63 коп.

З метою проведення опису майна боржника, на яке згідно з виконавчим документом звернено стягнення, приватним виконавцем неодноразово здійснювалися виїзди за адресою реєстрації місця проживання боржника: АДРЕСА_2 , а саме: 17 вересня 2020 року, 26 жовтня 2020 року, 30 грудня 2020 року, 09 квітня 2021 року, 19 серпня 2021 року, про що складено відповідні акти. Потрапити до квартири для проведення опису нерухомого майна боржника приватному виконавцю не вдалося, тому він звернувся із цим поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні подання.

Ухвала мотивована тим, що у матеріалах справи відсутні докази того, що боржник повідомлявся про заплановані виконавчі дії, а того, що він перешкоджав вільному доступу приватного виконавця до житла.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко І.П.подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали порушено норми матеріального права, що є підставою для скасування ухвали з огляду на таке.

Визначальним при розгляді подання виконавця про примусове проникнення до іншого володіння боржника є лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення перевірки майнового стану боржника. Положеннями Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено обов`язку приватного виконавця попередньо повідомляти боржника про намір здійснити виїзд за адресою його місця проживання з метою вчинення виконавчих дій з опису та арешту майна. Під час прийому у приватного виконавця 18 червня 2021 року боржник ОСОБА_1 відмовився надати доступ до квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Приватним виконавець здійснював виїзди за адресою боржника по АДРЕСА_3 , не лише у літній період часу, а протягом усього року, зокрема 17 вересня 2020 року, 20 жовтня 2020 року, 30 грудня 2020 року, 09 квітня 2021 року. При здійсненні цих виїздів потрапити до квартири не було можливим, двері ніхто не відчинив, про складено акти. Часткове погашення заборгованості за виконавчим документом здійснене завдяки вжитих приватним виконавцем заходів примусового виконання рішення.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, дійшла висновку про таке.

Судом установлено, що 14 червня 2019 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист № 361/6838/17, провадження № 2/361/713/18 від 27 травня 2019 року щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 45 000 грн. орендної плати, 250 351 грн 45 коп. збитків та судовий збір у розмірі 3 087 грн 63 коп.

На підставі указаного виконавчого листа приватний виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. 07 вересня 2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № ВП 62976781.

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження направлено боржнику ОСОБА_1 та отримано ним 16 вересня 2020 року.

З метою забезпечення виконання рішення суду приватним виконавцем Голяченко І.П. вчинено ряд виконавчих дій, у тому числі на підставі постанови від 07 вересня 2020 року накладено арешт на все належне боржнику майно. Дану постанову для виконання направлено на виконання до банківських установ.

Відповідно до сформованої 07 вересня 2021 року приватним виконавцем Голяченко І.П. довідки № 222991468 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_3 .

У матеріалах справи знаходиться акт приватного виконавця Голяченка І.П. від 18 червня 2021 року про те, що до нього на прийом 18 червня 2021 року з`явився боржник ОСОБА_1 , який відмовився надавати пояснення щодо невиконання рішення суду. Також, боржник відмовився від надання приватному виконавцю доступу до проходження своєї квартири.

Із матеріалів подання та виконавчого провадження вбачається, що з метою перевірки майнового стану боржника та у подальшому проведення опису й арешту такого майна 17 вересня 2020 року, 26 жовтня 2020 року, 30 грудня 2020 року, 09 квітня 2021 року та 19 серпня 2021 року приватними виконавцем здійснювалися виходи за адресою: АДРЕСА_3 . Проте, потрапити у квартиру не було можливим, оскільки двері ніхто не відчинив, на численні дзвінки та стукіт у двері ніхто не відреагував, про що приватним виконавцем складено відповідні акти.

Згідно з положенням статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною 8 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження.

У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Виконання судового рішення є також сферою регулювання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Як зазначено у статті 30 Конституції України, статті 311 ЦК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Подібний висновок викладений у постанові Касаційного адміністративного у складі Верховного Суду від 01 листопада 2019 року у справі № К/9901/735/17 та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/41727/19-ц (провадження № 61-19942св19).

Питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця (частина перша статті 439 ЦПК України).

Таким чином вирішення питання про примусове проникнення до житла віднесено до компетенції суду.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване.

Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав усі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Звертаючись до суду з указаним поданням, приватний виконавець, вказує, що рішення суду боржником не виконано, а проведення виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника не виявляється можливим, оскільки боржником не надано доступу до квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до частин 1, 4 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Опис та арешт майна боржника є виконавчою дією, а особливості виявлення майна, що знаходиться в помешканні боржника, вимагають сповіщення боржника про проведення виконавчих дій за його місцем проживання для забезпечення присутності боржника або його уповноваженої особи та потрапляння виконавця до помешкання.

Частиною 1 статті 28 указаного Закону визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відсутність даних про сповіщення боржника щодо проведення виконавчих дій за місцем його проживання свідчитиме про недотримання прав бути приступнім під час проведення виконавчих дій (ч.1 ст.19 Закону).

Відповідно до положень частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, вони не містять доказів про те, що боржник був обізнаний про намір вчинити виконавчі дії за місцем його проживання та що боржник зобов`язаний надати доступ до житла у відповідні дати.

Крім того, виконавцем не надано доказів того, що боржник перебував за місцем проживання в момент виїзду приватного виконавця та умисно перешкоджав проникненню в житло, у зв`язку з чим виникла необхідність саме примусового проникнення до житла.

Враховуючи, що відсутні відомості про повідомлення боржника про вихід виконавця у відповідний час для вчинення виконавчих дій, що не свідчить про ухилення боржника у наданні виконавцю доступу до житла боржника, а відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволенні подання приватного виконавця про надання дозволу на примусове проникнення до житла.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, на постанову приватного виконавця надійшов Звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки за кадастровим номером :02:008:0048. Згідно з даного звіту вартість описаного майна боржника становить 61 630 грн. Електронні торги з примусової реалізації майна боржника (земельної ділянки) не відбулися у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів.

Указане свідчить про те що приватним виконавцем не вичерпані усі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла боржника. Доказів зворотнього суду надано не було.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому цю ухвалу необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанцій не спростовують.

Оскільки судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська