Справа № 442/1197/20 Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 22-ц/811/4558/21 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року м.Львів

Справа № 442/1197/20

Провадження № 22ц/811/4558/21

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув апеляційну скаргу Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, ухвалене у м.Дрогобичі 26 листопада 2021 року у складі судді Грицай М.М., у справі за позовом ОСОБА_4 до Дрогобицького ВДВС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), з участю третіх осіб: Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , Головного управління Державного казначейства України у Львівській області, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про стягнення коштів, -

встановив:

21 лютого 202о року ОСОБА_4 звернувся у суд з цим позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що 13 травня 2011 державним виконавцем відділу ДВС Дрогобицьокого міськрайонного управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-958, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 27 квітня 2011 року, про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 аліментів на доньок: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14 березня 2011 року, і до досягнення дітьми повноліття. 28 березня 2014 року постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3 24 липня 2014 року він ( ОСОБА_4 ) сплатив 14 440 грн. ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України гарантійний внесок за участь у торгах (квитанція № 281 від 24 липня 2014 року). 4 серпня 2014 року за результатами електронних торгів з реалізації нежитлового приміщення площею 160,4 кв.м на АДРЕСА_1 , проведених 4 серпня 2014 року ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, складено протокол № 1053 від 4 серпня 2014 року, згідно з яким вказане майно придбано ним ( ОСОБА_4 ). Вказує, що 13 серпня 2014 року він сплатив 274 360 грн. Відділу ДВС Дрогобицького МУЮ за придбання нерухомого майна згідно протоколу № 1053 від 4 серпня 2014 року (квитанція № 307 від 13 серпня 2014 року). 15 серпня 2014 державним виконавцем Відділу ДВС Дрогобицького МУЮ складено акт про проведення електронних торгів з реалізації нежитлового приміщення площею 160,4 кв.м, приміщення спільного користування площею 24,6 кв.м, приміщення загального користування площею 0,394 кв.м на АДРЕСА_1 , що раніше належали ОСОБА_3 . На підставі акту державного виконавця про проведення електронних торгів з реалізації вищевказаного майна від 15 серпня 2014 року, приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Теплою М.Ю. 18 серпня 2014 року ОСОБА_4 видано свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за №523, та витяг з державного реєстру речових прав. Дані документи підтверджували набуття права власності ОСОБА_4 на об`єкт нерухомого майна із реєстраційним номером 06. Водночас, рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 серпня 2016 року у справі №442/6469/14 (залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21 лютого 2017 року) позовні вимоги ОСОБА_3 до Дрогобицького міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ДП «Інформаційний центр», ОСОБА_4 про визнання недійсними електронних торгів та скасування свідоцтва задоволено: визнано недійсними електронні торги з продажу нежитлового приміщення № 5, № 5-а, № 5-в загальною площею 160,4 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і було придбане ОСОБА_4 за 288 800 грн. без ПДВ; приміщення спільного користування площею 24,6 кв.м, приміщення загального користування площею 0,394 кв.м; визнано недійсним протокол проведення електронних торгів № 1053 від 4 серпня 2014 року; визнано недійсним акт державного виконавця про проведення електронних торгів від 15 серпня 2014; визнано недійсним свідоцтво від 18 серпня 2014 року, видане ОСОБА_4 приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Теплою М.Ю., зареєстроване у реєстрі за №523. Зважаючи на вищевказані рішення судів, 7 травня 2017 року у Держаний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено запис, відповідно до якого скасовано право власності ОСОБА_4 на об`єкт нерухомого майна із реєстраційним номером 06. При цьому, 14 березня 2017 року право власності на цей об`єкт нерухомого майна із реєстраційним номером 06 зареєстровано вже за ОСОБА_8 (інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20 лютого 2020 року). Зазначає, що у зв`язку з визнанням недійсними прилюдних торгів, сторони договору повертаються в попередній стан, що передбачає, зокрема обов`язок повернення відповідачем отриманих ним коштів за реалізоване на недійсних прилюдних торгах майно. Стверджує, що він (позивач) перерахував 274 360 грн. на рахунок відповідача і відповідач отримав ці кошти. Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року у справі № 442/6469/14, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21 лютого 2017 року, торги визнані недійсними. Рішення суду набрало законної сили 21 лютого 2017 року. Відтак, за період з 22 лютого 2017 року по 14 лютого 2020 року інфляційні втрати становлять 75 202,08 грн., а розмір трьох процентів річних від простроченої суми становить 24 531,78 грн.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 листопада 2021 року позов задоволено. Стягнуто з Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) в користь ОСОБА_4 274 360 грн., сплачених в якості розрахунку за придбане на електронних торгах майно; інфляційні втрати у розмірі 75 202,08 грн.; три проценти річних у розмірі 24 531,78 грн. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржено Дрогобицьким ВДВС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного МУ МЮ (м. Львів), який в апеляційній скарзі посилається на те, що вважає висновки суду першої інстанції помилковими. Зазначає, що суд першої інстанції, здійснюючи правову кваліфікацію спірних правовідносин, не застосував при прийнятті рішення саме ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, застосувавши норми ч.1 та ч.2 ст. 216 ЦК України, а саме: правові наслідки недійсності правочину - реституцію (основний наслідок) та відшкодування збитків (додатковий наслідок), однак вважає, що законний власник майна має право звернутися до теперішнього володільця цього майна з вимогою про повернення такого майна, саме на підставі ст. 1212 ЦК України. Просить рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що у Дрогобицькому міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Львівській області перебував на виконанні виконавчий лист №2-958, виданий Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 27 квітня 2011 року, про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 аліментів на дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14 березня 2011 року, і до досягнення дітьми повноліття.

За результатами електронних торгів по реалізації нежитлового приміщення площею 160,4 кв.м на АДРЕСА_1 від 4 серпня 2014 року, ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України складено протокол №1053 від 4 серпня 2014 року, згідно з яким вказане майно придбано ОСОБА_4

18 серпня 2014 року на підставі акту державного виконавця про проведення електронних торгів від 15 серпня 2014 року, приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Теплою М.Ю. видано ОСОБА_4 відповідне свідоцтво.

Згідно з платіжним дорученням №3186 від 18 серпня 2014 року, ВДВС Дрогобицького МРУЮ перераховано 26 424,33 грн. на рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк», призначення платежу: перерахування коштів на рахунок № НОМЕР_2 ОСОБА_5 (стягнення з ОСОБА_3 в/лист № 2-958 від 27 квітня 2011 року).

Відповідно до платіжного доручення № 3187 від 18 серпня 2014 року, ВДВС Дрогобицького МРУЮ перераховано 2 100 грн. ГУДКСУ у Львівській області на рахунок № НОМЕР_3 , призначення платежу: перерахування витрат на проведення виконавчих дій по справі Гук Я.З. Д10.

Відповідно до платіжного доручення № 4889 від 23 грудня 2014 року, ВДВС Дрогобицького МРУЮ перераховано 244 367,99 грн. ОСОБА_3 на рахунок № НОМЕР_4 , призначення платежу: повернення зайво стягнутих коштів від реалізації арештованого майна Гук (т. 1 а.с. 65).

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року у справі №442/6469/14, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21 лютого 2017 року, визнано недійсними електронні торги з продажу нежитлового приміщення № 5, 5А, 5В, загальною площею 160,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке придбано ОСОБА_4 за 288 800 грн. без ПДВ; приміщення спільного користування площею 24,6 кв.м, приміщення загального користування площею 0,394 кв.м, що раніше належали ОСОБА_3 на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області № 2-3332/09 від 2 листопада 2009 року, зареєстрованого КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» 10 грудня 2009 року, реєстраційний номер майна 29151781. Визнано недійсним протокол проведення електронних торгів № 1053 від 4 серпня 2014 року, акт державного виконавця про проведення електронних торгів від 15 серпня 2014 року та свідоцтво від 18 серпня 2014 року, видане ОСОБА_4 приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Теплою М.Ю., зареєстроване в реєстрі за № 523.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 6 грудня 2018 року у справі № 442/3437/17 зобов`язано ОСОБА_4 усунути ОСОБА_3 перешкоди в користуванні належним ОСОБА_3 нежитловим приміщенням загальною площею 167,6 кв.м, які позначені в технічному паспорті на нежитлове приміщення літ «5г» під літ. 1, площею 167,2 кв.м і літ «5д» під літ. 1, площею 4 кв.м, приміщенням спільного користування площею 24,6 кв.м, приміщенням загального користування площею 0,394 кв.м, що знаходиться на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 . Виселено ОСОБА_4 з цього приміщення. Зобов`язано ОСОБА_4 привести нежитлове приміщення до попереднього стану, який існував на час проведення електронних торгів, що визнані недійсними рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 червня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України.

Сторонами такого правочину є покупець, учасник прилюдних торгів, яким може бути фізична чи юридична особа, і продавець.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України цивільно-правовим наслідком визнання результату прилюдних торгів, яким фактично є оформлений у вигляді протоколу про результати торгів договір купівлі-продажу, недійсним є повернення сторін договору купівлі-продажу продавця і покупця - до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобов`язальних відносин.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачені кошти за придбання майна на електронних торгах, організатором яких було ДП «Інформаційний центр» МЮУ.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 910/856/17 набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) електронних торгів, за позовом учасника електронних торгів або іншої заінтересованої особи, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, відповідно виникнуть права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору.

В протоколі №1053 від 4 серпня 2016 року за результатами електронних торгів по реалізації нежитлового приміщення площею 160,4 кв.м на АДРЕСА_1 , вказано, що переможець торгів повинен перерахувати відділу ДВС Дрогобицького МРУЮ 274 360 грн.

Відповідно до квитанції № 281 від 24 липня 2014 року ОСОБА_4 сплатив 14 440 грн. ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, призначення платежу: гарантійний внесок за участь у торгах.

З квитанції № 307 від 13 серпня 2014 року вбачається, що ОСОБА_4 сплатив 274 360 грн. Відділу ДВС Дрогобицького МУЮ за придбання нерухомого майна згідно протоколу № 1053 від 4 серпня 2014 року.

Є встановленим, що ОСОБА_4 сплатив 274 360 грн. за придбане нерухоме майно.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

На підставі аналізу наявних в матеріалах справи доказів та встановлених обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що Дрогобицький відділ державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), на час виникнення спірних правовідносин - Дрогобицький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), є продавцем арештованого майна, реалізованого на прилюдних торгах, та у даному випадку є стороною договору купівлі-продажу.

На підставі результатів торгів позивачем сплачено на рахунок Відділу ДВС Дрогобицького МУЮ за придбання нерухомого майна 274 360 грн. (квитанція № 307 від 13 серпня 2014 року).

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21 лютого 2017 року, визнано електронні торги недійсними. У первісний стан шляхом реституції повертаються сторони договору, а тому відповідач (Дрогобицький відділ ДВС) повинен повернути ОСОБА_4 отримані кошти в розмірі 274 360 грн.

ОСОБА_3 не був стороною правочину, який визнано недійсним.

Згідно з ч. 1 п. 1, ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 216 цього Кодексу правовими наслідками недійсності правочину є реституція (основний наслідок) та відшкодування збитків (додатковий наслідок).

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 7 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання, у нього відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу (основне зобов`язання), суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми (акцесорне зобов`язання).

У відповідача виник обов`язок повернути позивачу (покупцю) сплачені грошові кошти з 21 лютого 2017 року.

Однак, Дрогобицький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) не повернув кошти, що свідчить про прострочення виконання зобов`язання з повернення грошових коштів.

Згідно поданого позивачем розрахунку інфляційні втрати за період з 22 лютого 2017 року по 14 лютого 2020 року становлять 75 202,08 грн., 3% річних за вказаний період складають 24 531,78 грн.

На підставі аналізу наявних у справі доказів та встановлених обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення вимог ОСОБА_4 та стягнення з відповідача на його користь коштів, сплачених на виконання недійсного правочину, у розмірі 274 360 грн., інфляційних втрат у розмірі 75 202,08 грн. та 3% річних у розмірі 24 531,78 грн. (всього 374 093,86 грн.).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги, та не вбачає підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 19 липня 2022 року.

Головуючий______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________ Мікуш Ю.Р. ___________________ Р.В. Савуляк