ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1809/22 Номер провадження 22-ц/814/1834/22Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря: Ракович Д.Г.,

за участі: адвоката Тимофеєвої Ю.А. та Мазуки Г.П.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення

заінтересована особа Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг ( далі НКРЕКП)

за апеляційною скаргою адвоката Тимофеєвої Юлії Андріївни в інтересах ОСОБА_1

на ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 18 травня 2022 року, прийнятої під головуванням судді Яковенко Н.Л. в м.Полтаві, -

в с т а н о в и в :

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до районного суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що він, має статус резидента України.

В обґрунтування заяви зазначав, що переїхав в Україну з Російської Федерації у 1998 році, а 14.03.2003 року отримав посвідку на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_1 .

На даний час зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 та має посвідку про постійне проживання в Україні від 12.07.2019 року № НОМЕР_2 .

Вказував, що є керівником та засновником ТОВ «ПВ СОЛАР СТЕЙШН», яке 24.10.2019 року отримало ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, видану відповідно до постанови НКРЕКП №2185.

20.04.2022 року відповідно до постанови НКРЕКП №392 ТОВ «ПВ СОЛАР СТЕЙШН» було анульовано ліцензію та визнано такою, що втратила чинність постанова НКРЕКП №2185 від 24.10.2019 року.

В обґрунтування постанови про анулювання ліцензії, НКРЕКП вказало, що згідно із підпунктом 10 пункту 1 постанови НКРЕП від 26.03.2022 року №350 «Про особливості ліцензування у сферах енергетики та комунальних послуг у період дії в Україні воєнного стану», у разі документального підтвердження встановлення контролю за діяльністю лецензіата у значенні, наведеному у ст.1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», резидентами держав, що здійснюють збройну агресію проти України, у значенні наведеному у ст.1 Закону України «Про оборону України» НКРЕКП приймає рішення про анулювання ліцензії.

Посилаючись на вище вказане, просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має статус резидента України.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 18 травня 2022 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження в справі в порядку окремого провадження за заявою про встановлення факту того, що має статус резидента України.

Ухвала обґрунтована наявністю спору про право. Заявнику роз`яснено право звернення з позовом в загальному порядку.

Ухвалу оскаржила адвокат Тимофеєва Ю.А. в інтересах ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення подана у відповідності до вимог чинного законодавства та направлена на захист особистого права та інтересу ОСОБА_1 у єдиний можливий та ефективний спосіб, який встановлено для захисту цього права та інтересу.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 в порядку окремого провадження звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Обгрунтовуючи вимоги, заявник просив встановити факт того, що він має статус резидента України, оскільки це необхідно для здійснення в подальшому господарської діяльності, яка потребує спеціального ліцензування на підставі резиденства України та з метою уникнення майбутніх непорозумінь з контролюючими органами, які на думку заявника, впливають на його особисті права та обов`язки в умовах збройної агресії Російської Федерації проти України.

Районний суд, відмовляючи у відкритті провадження, керувався частиною четвертою ст. 315 ЦПК України, так як встановив наявність спору про право, а саме те, що заявник фактично не погоджується з постановою НКРЕП від 20.04.2022 року №392 «Про анулювання ліцензії з виробництва електричної енергії, виданої ТОВ «ПВ СОЛАР СТЕЙШН» та визнання такою, що втратила чинність постанова від 24.10.2019 року №2185».

Зробивши вірний висновок про відсутність підстав для відкриття провадження у справі, суд першої інстанції помилково вважав, що вбачається спір про право, не звернувши увагу на те, що правовідносини з приводу позбавлення вказаної ліцензії виникли між юридичними особами - ТОВ «ПВ СОЛАР СТЕЙШН» та НКРЕП, а не з фізичною особою - ОСОБА_1 .

Відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного :

Так, згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідний порядок застосовується, зокрема, якщо встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Стаття 315 ЦПК України визначає перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Від встановлення таких фактів залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Заявник мотивує встановлення статусу резидента України необхідністю управління компанією та захистом його майнових прав.

Між тим, ОСОБА_1 видана довідка підтвердження статусу податкового резидента України ( а.с.30).

Відповідно до п.п. «в» п.п. 14.1.213 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України фізична особа - резидент - це фізична особа, яка має місце проживання в Україні.

У разі якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має місця постійного проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від`їзду) протягом періоду або періодів податкового року.

Достатньою (але не виключною) умовою визначення місця знаходження центру життєвих інтересів фізичної особи є місце постійного проживання членів її сім`ї або її реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності. Якщо неможливо визначити резидентський статус фізичної особи, використовуючи попередні положення цього підпункту, фізична особа вважається резидентом, якщо вона є громадянином України.

Достатньою підставою для визначення особи резидентом є самостійне визначення нею основного місця проживання на території України.

Із змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що він з 1998 року мешкає в Україні, маючи відповідну посвідку на постійне місце проживання, є податковим резидентом України.

Крім того, заявником не реалізовано його право на набуття громадянства України спеціально уповноваженим на те органом та отримання відповідного документу на підтвердження цієї обставини.

Отже, колегія суддів вбачає, що встановлення факту, що має юридичне значення, а саме того, що ОСОБА_1 має статус резидента України не може розглядатись в порядку окремого провадження, як то визначено ст.315 ЦПК України.

За таких обставин відсутні підстави для відкриття провадження у справі.

Проте, ухвала районного суду в цій частині підлягає зміні з викладенням її мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 , 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Тимофеєвої Юлії Андріївни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 18 травня 2022 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20.07.2022 року.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна