Провадження № 2/761/2510/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2022 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Притула Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш», Голови Ради трудового колективу дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмарш» Коцар Марини Володимирівни, Ради трудового колективу дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» про визнання незаконними дії (бездіяльність) та рішення, -

в с т а н о в и в:

18 серпня 2020 року до суду надійшла зазначена позовна заява в якій позивач просить:

1. Визнати протиправними (незаконними) дії (бездіяльність) дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» та Ради трудового колективу працівників Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» в частині:

-витребування документів про понесені витрати на оздоровлення дітей або інші підтвердження цільового використання коштів на оздоровлення дітей;

-відмови у наданні ОСОБА_1 , - заступнику начальника управління - начальника відділу претензійно-позовної роботи Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш», про надання матеріальної допомоги на оздоровлення дітей за 2019 рік;

-припинення розгляду заяви ОСОБА_1 , заступника начальника управління - начальника відділу претензійно-позовної роботи Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» від 20.03.2020 року про надання матеріальної допомоги на оздоровлення дітей за 2020 рік;

2. Визнати протиправним (незаконним) рішення - протокол №14uim зборів Ради трудового колективу та адміністрації Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» в частині:

-відмови у наданні ОСОБА_1 , - заступнику начальника управління - начальнику відділу претензійно-позовної роботи Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» про надання матеріальної допомоги на оздоровлення дітей за 2019 рік;

-припинення розгляду заяви ОСОБА_1 , заступника начальника управління - начальника відділу претензійно-позовної роботи Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» від 20.03.2020 року про надання матеріальної допомоги на оздоровлення дітей за 2020 рік.

Вимоги обгрунтовані тим, що 20.11.2013 року між позивачем та Дочірнім підприємством Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» був укладений безстроковий трудовий договір за яким позивач обіймає посаду заступника начальника управління - начальника відділу претензійно-позовної роботи юридичного управління Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш».

20.03.2020 року позивач подала заяви про надання за 2019-2020 роки матеріальної допомоги на оздоровлення двох дітей.

21.04.2020 року позивач отримала лист від Голови Ради трудового колективу Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» від 16.04.2020 року №4ртк, яким відмовлено у наданні матеріальної допомоги на оздоровлення дітей за 2019 рік та запропоновано для можливості подальшого розгляду заяви про надання матеріальної допомоги за 2020 рік надати підтверджуючі документи про понесені витрати позивачем на оздоровлення дітей для подальшого їх використання.

19.05.2020 року позивач отримала копію оскаржуваного протоколу в якому було відмовлено у наданні матеріальної допомоги на оздоровлення дітей за 2019 рік та повідомлено про припинення розгляду заяви позивача про надання матеріальної допомоги на оздоровлення дітей за 2020 рік. В обгрунтуванні зазначено про ненадання підтверджуючих документів про понесені витрати на оздоровлення дитини.

Позивач не погоджується з таким рішенням та зазначає, що умови колективного договору, Статут відповідача та законодавство України не наділяють правом відповідача та Раду трудового колективу припиняти розгляд заяв працівників відповідача з питань надання матеріальної допомоги та/або відмовляти у їх наданні, як складової заробітної плати працівника і не визначають перелік та обсяг документів, що породжують право на отримання працівником такої матеріальної допомоги.

Такі дії відповідача стали наслідком неправомірного позбавлення позивача, як працівника відповідача на матеріальну допомогу на оздоровлення дітей за 2019-2020 роки.

Ухвалою суду від 25.08.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Сторони не звертались до суду із клопотанням про проведення розгляду справи із викликом сторін.

Відзив на заявлені вимоги до суду не надходив.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав.

Стаття 21 КЗпП України визначає, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 20.11.2013 року перебуває в трудових відносинах з Дочірнім підприємством Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» та з 02.12.2019 року займає посаду заступника начальника юридичного управління - начальника відділу претензійно-позовної роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.04.2020 року ОСОБА_1 подала через канцелярію Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» дві заяви про надання їй матеріальної допомоги за 2019 та 2020 роки на оздоровлення дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заяви були зареєстровані за вхідними номерами 1018 та 1019.

Як вбачається, до заяв будь-які документи додані не були.

Крім того позивач направила копії заяв засобами поштового зв`язку, однак суду не було надано доказів отримання вказаних заяв відповідачем.

Згідно із п.6.2 Статуту Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш», Підприємство зобов`язане забезпечувати законодавство про працю.

Стаття 18 КЗпП України визначає, що положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.

Колективним договором на 2017-2018 роки Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш», який схвалений протоколом загальних зборів трудового колективу від 26.09.2017 року №120uim передбачено, що сторони визнають Договір нормативним актом, його норми і положення діють безпосередньо і є обов`язковими для виконання Роботодавцем і трудовим колективом.

Як зазначила позивач, вказаний колективний договір діяв і в 2019-2020 роках.

Відповідач зазначену обставину не спростував.

Як передбачено п.6.3.1 Колективного договору, роботодавець, виходячи з наявних фінансових можливостей за рахунок чистого прибутку здійснює надання працівникам матеріальної допомоги згідно з Положенням, наведеним у Додатку №5.

Додатком №5 до Колективного договору є Положення про надання матеріальної допомоги та заохочення цінними подарунками працівників Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш».

В розділі 2 положення зазначено, що виходячи з наявних фінансових можливостей, за рахунок чистого прибутку (крім п.2.9, 2.10) працівникам підприємства надається, зокрема: допомога на оздоровлення дітей працівника, не частіше одного разу на рік, - у розмірі посадового окладу працівника на кожну дитину віком до 16 років включно (п.2.5).

Як визначено в п.3.1 Положення, допомога надається за погодженням Ради трудового колективу, на підставі заяви працівника, який потребує допомоги, та документів, що підтверджують право на одержання допомоги.

Розгляд заяв на отримання допомоги відбувається на зборах Ради трудового колективу та представників Роботодавця двічі на місяць.

Голова ради трудового колективу листом №4ртк від 16.04.2020 року повідомив ОСОБА_1 з посиланням на п.3.1 Колективного договору про необхідність надання до Ради трудового колективу підтверджуючі документи про понесені витрати на оздоровлення дітей або інші підтвердження цільового використання коштів на оздоровлення дітей для подальшого їх відшкодування та вирішення питання про надання матеріальної допомоги за 2020 рік.

В той же час вказаним листом повідомлено позивача про відмову в наданні матеріальної допомоги за 2019 рік, оскільки фонд матеріальної допомоги можливо використовувати лише протягом звітного року.

Не погоджуючись із таким повідомленням, позивач 22.04.2020 року направила засобами поштового зв`язку листа із власними роз`ясненнями. Однак будь-яких документів, як передбачено п.3.1 Колективного договору до заяви не надала.

Як зазначила позивач в повідомленні, згідно з п.3.1 Колективного договору, документами, що підтверджують наявність права на одержання матеріальної допомоги на оздоровлення дітей є свідоцтва про народження дітей.

Однак суд не може погодитись із такими твердженнями позивача, оскільки матеріальна допомога надається саме на оздоровлення дітей, а не на дітей, тому крім свідоцтв про народження дітей документами, які підтверджують право на отримання такої допомоги є документи щодо необхідності оздоровлення дітей про що зазначено в п.3.1 Положення.

В той же час, 12.05.2020 року Рада трудового колективу Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» 12.05.2020 року прийняла рішення про відмову у виплаті матеріальної допомоги за 2019 рік, оскільки фонд матеріальної допомоги можливо використовувати лише протягом звітного року та припинила розгляд заяви про надання матеріальної допомоги на оздоровлення дітей за 2020 рік, оскільки ОСОБА_1 не надала підтверджуючих документів про понесені витрати на оздоровлення дитини.

Листом від 12.05.2020 року за №7ртк ОСОБА_1 була повідомлена про прийняте рішення 12.05.2020 року.

Листом від 22.05.2020 року позивач направила на адресу відповідача та ради Трудового колективу Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» копії медичних довідок в яких зазначено що доньки потребують оздоровлення. Копії бронювання №2799.872.809 у санаторії «Еліт-Днепр», м.Трускавець, які були направлені відповідачу, позивач до матеріалів позовної заяви не надала.

Суду не надано доказів отримання відповідачем вказаного листа.

В подальшому листом від 10.06.2020 року за №9ртк голова Ради трудового колективу повідомив позивача. що роздруківка із сайту boоking.com не є належним підтвердженням оздоровлення дітей.

Позивач в позовній заяві зазначала, що діючим законодавством та Колективним договором не передбачено заборони надавати матеріальну допомогу у поточному році за минулі роки, якщо таке право не було використане.

Однак суд не може прийняти до уваги зазначене позивачем, оскільки п.3.1 Колективного договору чітко передбачає можливість отримати допомогу на оздоровлення дітей працівника, не частіше одного разу на рік. В даному випадку, позивач звертаючись із двома заявами (надання матеріальної допомоги за 2019 та 2020 роки), що порушує п.2.5 Положення.

Згідно статті 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та іншими способами відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Аналіз частини другої статті 14 ЦК України свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта.

Тлумачення статей 14, 16 ЦК України дозволяє зробити висновок, що не є ефективним способом захисту визнання неправомірними дій відповідача у витребуванні документів, оскільки не забезпечить відновлення прав позивача і жодним чином не нівелює негативні наслідки порушення її права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами заявлені вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 77-81, 141, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд,

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш», Голови Ради трудового колективу дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмарш» Коцар Марини Володимирівни, Ради трудового колективу дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» про визнання незаконними дії (бездіяльність) та рішення - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня отримання рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.Г.Притула