Провадження № 2-о/761/263/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Романишена І.П., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Вишгородського району Київської області, в порядкуст. 317 ЦПК України.

Заява мотивована тим, що у червні 2019 року мати заявника - ОСОБА_2 пропала безвісті у Вишгородському районі Київської області.

Державна реєстрація факту смерті не проводилась. Обставини нещасного випадку або інші причини, що потягли за собою смерть ОСОБА_2 не встановлені. 15.06.2019 року до Єдиного реєстру досудових рослідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення за даним фактом за ч. 1 ст. 115 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті в порядкуст. 317 ЦПК України з наступних підстав.

Відповідно до статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо, зокрема, заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно із ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:

1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Слід зазначити, що норми ст.ст. 317, 318 ЦПК України, на які заявник посилається подаючи дану заяву, регулюють питання встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Так, відповідно до статті 317 ЦПК України, передбачено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

В обгрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що ОСОБА_2 пропала безвісті у Вишгородському районі Київської області, який не є тимчасово окупованою територією України.

В той же час, статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, який не є вичерпним. Відповідно вимог частини 2 вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, встановлення факту смерті особи в певний час, день, місяць та рік проводиться тільки у разі неможливості реєстрації органом реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Факт смерті особи в певний час при відмові органів запису актів цивільного стану зареєструвати факт смерті встановлюється за умови подання заявником документів про відмову органів РАЦСу в реєстрації факту смерті, яка обумовлюється несвоєчасним зверненням у ці органи або відсутністю документів, які стверджують подію смерті.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", чинного на час звернення до суду із заявою, державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус".

Відповідно до підрозділу 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (в редакції, чинній на час звернення до суду), заява про реєстрацію смерті повинна бути зроблена не пізніше трьох діб з дня смерті чи виявлення трупа, а в разі неможливості одержання лікарського свідоцтва про смерть, фельдшерської довідки про смерть - не пізніше п`яти діб. Якщо заява про державну реєстрацію смерті надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті, то державна реєстрація проводиться за наявності лікарського свідоцтва або фельдшерської довідки про смерть установленої форми на загальних підставах за заявою будь-якої особи, зазначеної у пункті 7 цієї глави, без складання висновку, але після перевірки наявності державної реєстрації смерті за місцем настання смерті, за місцем останнього проживання померлого, за місцем поховання чи виявлення трупа або за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Для розгляду справи провстановлення факту смерті у суді відділ державної реєстрації актів цивільного стану на прохання заявника складає письмову відмову у проведенні державної реєстрації смерті (додаток 19), у якій викладає причини неможливості проведення такої реєстрації (п.1 підрозділу 5 розділу ІІІ Правил).

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначив, що завдання суду, при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави і суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Разом з тим, заявник не надав суду документів про відсутність державної реєстрації смерті за місцем настання смерті та відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті ОСОБА_2 .

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття провадження у справі про встановлення юридичного факту.

Відмова у відкритті провадження не позбавляє заявника права повторно звернутися із відповідною заявою після реалізації ним позасудового порядку встановлення юридичного факту та не можливості у такому випадку провести реєстрацію факту смерті, що підтверджено належними документами.

Крім того, суд звертає увагу заявника на ту обставину, що зі змісту поданої заяви та доданих до заяви доказів не вбачається фактичних обставин смерті його матері, а лише містяться посилання на те, що ОСОБА_2 зникла за невстановлених обставин, що може бути підставою для визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою в порядку, визначеному Главою 4 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.186, 293, 294, 315 ЦПК України,суд -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

СУДДЯ І.П.РОМАНИШЕНА