ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2221/22 Справа № 201/430/17 Головуючий у першій інстанції: Антонюк О. А. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Сахарову Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відмову від позову у цивільній справі по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, треті особи: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», уповноважені особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» Шевченко Андрій Миколайович, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , про стягнення грошових коштів і збитків, визнання протиправними і скасування рішень та наказу, визнання недійсним договору про придбання акцій,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» були укладені договори депозитних вкладів, строк виконання за якими не настав, договір неодноразово продовжувався. Зобов`язання відповідачем виконувались належно. 22 грудня 2016 року при перегляді рахунків у Приват24 йому стало відомо про списання відповідачем коштів за вказаними договорами. Як підставу списання зазначено наказ №44 від 21 грудня 2016 року. Будь-які повідомлення відповідача про списання коштів позивач не отримував. Були списані значні кошти позивача, він звертався до банку з вимогами як про повернення коштів на рахунки, так і про надання документів щодо списання. Відповідь позивач не отримав, кошти повернуто не було, у зв`язку з чим звернувся до суду. Вважає, що списання відбулось, у зв`язку з прийняттям 18 грудня 2016 року Кабінетом Міністрів України постанови №961 «Деякі питання забезпечення стабільності фінансової системи» щодо участі держави в особі Міністерства фінансів України у виведенні з ринку ПАТ КБ «ПриватБанк» та застосуванням ст. 41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», якою передбачено право Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпоряджатися необтяженими грошовими зобов`язаннями банку перед пов`язаними особами, а також необтяженими грошовими зобов`язаннями перед юридичними та фізичними особами, що не пов`язані з банком, крім коштів за поточними та депозитними рахунками таких осіб шляхом обміну зазначених зобов`язань на акції банку. Посилається на те, що не є пов`язаною з відповідачем особою. 20 грудня 2016 року банк був повідомлений про наявність обтяжень за його депозитними договорами. Вважає, що мав місце помилковий переказ з вини банку, тому відповідачем безпідставно не повернуто йому кошти на рахунки згідно ст. 32.3.2. Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Наказ №44 від 21 грудня 2016 року не міг бути підставою для списання коштів. Фактично відбулась конфіскація належного йому майна, за відсутності судового рішення. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просив, стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 309302,05 доларів США, в якості грошових коштів, які знаходилися на банківському рахунку; стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача грошові кошти в розмірі 87097,01 доларів США, в якості відсотків за користування чужими грошовими коштами за період з грудня 2016 року по лютий 2019 року; визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань визначення пов`язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами Національного банку України від 13 грудня 2016 року №105 в частині визнання ОСОБА_1 пов`язаною з АТ КБ «ПриватБанк» особою; визнати протиправним та скасувати наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ КБ «ПриватБанк» Соловйової Н.А. від 20 грудня 2016 року №22 «Про заборону видаткових операцій з рахунків пов`язаних осіб» в частині, що стосується ОСОБА_1 щодо заборони будь-яких видаткових операцій - безготівкових та готівкових у АТ КБ «ПриватБанк» та блокування рахунків ОСОБА_1 ; визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про погодження умов придбання акцій додаткової емісії неплатоспроможності банку АТ КБ «ПриватБанк»» від 20 грудня 2016 року №2887 в частині, що стосується прав та інтересів ОСОБА_1 ; визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про здійснення розрахунково-касового обслуговування під час тимчасової адміністрації у АТ КБ «ПриватБанк» від 20 грудня 2016 року N2891 в частині, що стосується прав та інтересів ОСОБА_1 ; визнати недійсним Договір про придбання акцій №93/2016 від 20 грудня 2016 року та Акт приймання-передавання за Договором про придбання акцій №93/2016 від 20 грудня 2016 року, що укладені між АТ КБ «ПриватБанк», від імені якого діяв Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію АТ КБ «ПриватБанк» Славкіної М.А. та ОСОБА_1 , від імені якого діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ КБ «ПриватБанк» Шевченко А.М.; визнати протиправним та скасувати наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ КБ «ПриватБанк» Соловйової Н.А. «Про перерахування коштів пов`язаних осіб» від 21 грудня 2016 року №44 в частині, що стосується прав та інтересів ОСОБА_1 ; визнати протиправним та скасувати Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про погодження умов продажу неплатоспроможного банку АТ КБ «ПриватБанк» №2893 від 20 грудня 2016 року в частині, що стосується прав та інтересів ОСОБА_1 (а.с. 3-5 т.1, 153-160 т.2).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2021 року в задоволенні позову відмовлено (а.с. 34-46 т.13).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ( а.с.51-66 т.13).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 квітня 2021 року (а.с. 112-113 т.3).

19 липня 2022 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано заяву про відмову від позову, в якій він просить прийняти відмову позивача від позову до АТ КБ «ПриватБанк», НБУ, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України про стягнення грошових коштів і збитків, визнання протиправними і скасування рішень та наказу, визнання недійсним договору про придбання акцій; в заяві також вказано, що наслідки відмови від позову та наслідки закриття провадження в даній справі позивачеві відомі та зрозумілі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 19 липня 2022 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав подану заяву про відмову від апеляційної скарги, пояснивши, що після ознайомлення із додатково наданими до матеріалів справи документами, враховуючи інші обставини, які мають значення для позивача, останнім прийнято рішення про відмову від позову.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку учасників у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заява має добровільний характер, не порушує прав та інтересів третіх осіб, а тому підлягає задоволенню.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Статтею 373 ЦПК України передбачено, що в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до частин 1, 3 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Учасникам справи також роз`яснюються наслідки закриття провадження у справі передбачені ч. 2 ст. 256 ЦПК України, якою встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Матеріали справи свідчать про відсутність визначених у згаданих нормах цивільного процесуального права перешкод для прийняття відмови позивача від позову, що відповідає умовам ст. 206 ЦПК України, та в цілому також відповідає принципу диспозитивності.

Виходячи з викладеного, враховуючи подання представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , який є адвокатом згідно копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №382, виданого 06.05.2005 року Тернопільскою КДКА, та діє в межах повноважень на підставі договору про надання правової допомоги №01/08 від 17.08.2021 року, і відповідно до ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВО №1019312 від 17.08.2021 року права адвоката договором про надання правової (правничої) допомоги не обмежуються, у письмовій формі заяви про відмову від позову, - колегія суддів вважає за можливе прийняти відмову представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від позову до АТ КБ «ПриватБанк», НБУ, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України про стягнення грошових коштів і збитків, визнання протиправними і скасування рішень та наказу, визнання недійсним договору про придбання акцій; рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 квітня 2021 року визнати нечинним, провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 206, 255, 256, 373, 377 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Прийняти відмову представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від позову до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України про стягнення грошових коштів і збитків, визнання протиправними і скасування рішень та наказу, визнання недійсним договору про придбання акцій.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2021 року визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, треті особи: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», уповноважені особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» Шевченко Андрій Миколайович, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , про стягнення грошових коштів і збитків, визнання протиправними і скасування рішень та наказу, визнання недійсним договору про придбання акцій закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова