ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4133/22 Справа № 212/284/22 Суддя у 1-й інстанції - Колочко О.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Зубакової В.П., Остапенко В.О.,

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргуПриватного акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2022 року, яке ухвалено суддею Колочко О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 08 лютого 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року адвокат Бузинарська Д.М. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулась з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі ПрАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька.

В обґрунтування позову зазначила, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , який працював кріпильником дільниці № 32 шахти «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка». Під час виконання трудових обов`язків, на горизонті шахти 1340 м, внаслідок нещасного випадку його батько загинув. Відповідно до Акту форми Н-1 та Н-5, смерть ОСОБА_2 наступила при виконанні трудових обов`язків внаслідок удару куском породи, який підмитий водою, впав з балки противовісного відділення ствола шахти «Центральна».

Внаслідок смерті батька позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях і усвідомленні того, що найрідніша людина, померла і ця втрата є безповоротною. Внаслідок загибелі батька позивач пережив сильний емоційний стрес, на час смерті батька позивачу виповнилось лише 18 років, батько був єдиним годувальником у родині, адже мати позивач не працювала оскільки доглядала за сестрою позивача, яка є дитиною інвалідом. Втрата батька змінила повсякденне життя позивача, оскільки з батьком вони були дуже близькими, в ранньому віці позивач залишився без опіки та підтримки батька, як психологічної так і моральної. Емоційний стан позивача після загибелі батька був вкрай тяжким, він важко переживав втрату батька, відчував безпорадність та пригніченість. Після смерті батька усі обов`язки з утримання родини лягли на його плечі. Внаслідок смерті батька втрачався сенс його життя, постійний пригнічений стан позначився на якості його життя, спілкуванні з оточуючими, змінився усталений спосіб його життя. Незважаючи на те, що з часу загибелі батька пройшло майже 15 років позивача переповнюють почуття, він не може згадувати про цю подію без хвилювання, відчуття скорботи та відчаю не залишили позивача.

Внаслідок нещасного випадку, смертю батька позивачу завдано моральну шкоду, яку просить стягнути з відповідача у розмірі - 300 000 гривень, а також відшкодувати судові витрати по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 250 000 гривень, без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь держави судовий збір в розмірі 2500 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог.

При працевлаштуванні позивач був повідомлений про умови праці, наявність небезпечних та шкідливих виробничих факторів, та усвідомлював можливість ушкодження здоров`я. Зокрема, зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди та судом не враховано відсутність вини підприємства у спричиненні шкоди позивачу. На думку представника відповідача, визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, є необґрунтованим.

Вважає, що судом залишено поза увагою роз`яснення викладені в п. 3 Пленуму ВС України у Постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Судом надано перевагу доказам позивача, що в свою чергу призвело до помилкового висновку суду про задоволення позовних вимог щодо покладення на відповідача обов`язку з відшкодування моральної шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідач ПрАТ «Суха Балка», будучи завчасно належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надавши заяву про відкладення розгляду справи.

Пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вищенаведених норм Конвенції та практики Європейського суду, вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника ПрАТ «Суха Балка».

При цьому колегія суддів відхиляє клопотання ПрАТ «Суха Балка» про відкладення розгляду справи на іншу дату після припинення воєнного стану, введеного на території України, оскільки відповідно до рекомендацій роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених Радою суддів України 02 березня 2022 року, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, слід керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні, яка на день розгляду даної справи.

На день розгляду даної справи на території Дніпропетровської області не ведеться активних бойових дій, що свідчить про те, що поточна обстановка в Дніпропетровській області є стабільною.

Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що підприємство відповідача ПрАТ «Суха Балка» припинило свою роботу, або ж працівники підприємства відповідача, зокрема особи, які мають право приймати участь у розгляді справ в суді та представляти інтереси підприємства, не виконують своїх трудових обов`язків у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та не мають можливості, за об`єктивних обставин, брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою технічних засобів, визначених ЦПК України.

На підставі наведеного вище колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 16 листопада 1987 року (а.с.8).

Відповідно до Акту розслідування нещасного випадку, що стався 29 вересня 2006 року о 12.40 годині на шахті «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка» з ОСОБА_2 , внаслідок якого останній помер, від 13 жовтня 2006 року, встановлено, що нещасний випадок з кріпильником дільниці №32 шахти «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка» ОСОБА_2 вважається пов`язаним з виробництвом, складається акт за формою Н-1 (а.с. 15-21).

Згідно Акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 13 жовтня 2006 року, встановлено, що 29 вересня 2006 року о 12.40 годині на підприємстві ВАТ «Суха Балка» шахті «Ювілейна», дільниця №32, ствол шахти «Центральна», відмітка горизонта 1355 метра, з ОСОБА_2 стався нещасний випадок, в результаті якого він помер. Зазначений діагноз- наскрізне поранення грудної клітини.

Відповідно до п.7 зазначеного акту причиною нещасного випадку є основна- невиконання посадових обов`язків, супутня- порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин, механізмів, тощо.

В п. 10 Акту зазначено, що особами, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці є: ОСОБА_3 - начальник дільниці №32 шахти «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка», ОСОБА_4 - головний механік шахти «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка», ОСОБА_5 - в.о. головного інженера шахти «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка», ОСОБА_6 - механік дільниці №32 шахти «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка» (а.с. 9-14).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 46 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 30 вересня 2006 року (а.с. 7).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Суха Балка» про стягнення моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок нещасного випадку, суд першої інстанції вірно встановив, що відповідно до ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, позивач має право для відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю батька внаслідок нещасного випадку, який стався з ним на підприємстві відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди та з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частинами 3 та 4 статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Отже, право члена сім`ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю особи, спричиненого професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв`язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім`ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і вона має право на її відшкодування на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи членам її сім`ї.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в Постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)», факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно виходив з того, що втрата батька завдала позивачу фізичного болю та душевних страждань, яка виникла з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування.

Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що при укладенні трудового договору з ОСОБА_2 його було ознайомлено з умовами праці, наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства. ОСОБА_8 свідомо прийняв умови праці і усвідомлював можливість нанесення шкоди його здоров`ю.

Доводи апеляційної скарги про те, що шкоду, завдану позивачу було спричинено внаслідок непереборної сили тобто не з вини відповідача, протиправних дій, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням нещасного випадку на виробництві відповідач не вчиняв,колегія суддів до уваги не бере, оскільки вина підприємства у нещасному випадку, що стався з батьком позивача, встановлена розслідуванням, за результатами якого складено Акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом форми Н-1 № 20 від 16 жовтня 2006 року.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача, що розмір моральної шкоди визначений без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Колегія суддів, вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 250 000 грн. до 200 000 грн.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Згідно положення закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивачка звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на користь держави та зменшує цей розмір з 2500,00 грн. до 2000,00 грн., тобто до одного відсотка від стягнутого розміру моральної шкоди.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2022 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 змінити, зменшивши цей розмір з 250 000,00 гривень до 200 000 (двісті тисяч) гривень.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2022 року в частині розміру судового збору, стягнутого з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь держави змінити, зменшивши цей розмір з 2500 гривень до 2000 (двох тисяч) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: