Справа № 333/2485/22
Провадження № 2/336/3299/2022
УХВАЛА

про направлення позовної заяви за підсудністю

21 липня 2022 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздова Н.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Кузьміна Ольга Володимирівна про визначення додаткового терміну для подачі заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИЛА:

Представник позивачки - адвокат Трифонов А.В. звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з вказаною позовною заявою, в якій просив визначити позивачці додатковий термін для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_3 строком на три місяці з дня набрання рішенням суду по даній справі законної сили.

В обґрунтування заяви зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ще за життя матері родинній нараді домовилися, що все своє майно, яке в неї залишиться на момент смерті, вона заповідатиме донці позивачки - ОСОБА_2 . Про наявність заповіту, складеного ОСОБА_3 на ім`я позивачки, остання не знала, про його наявність їй ніхто не повідомив: ні донька, ні нотаріус, який посвідчував заповіт. В березні 2022 року, внаслідок збройної агресії з боку РФ, донька позивачки виїхала до Польщі, де знаходиться по теперішнього часу. Перед тим як виїхати дочка серед інших документів передала позивачці оригінали заповіту від 28.09.2006 року, який зареєстрований в реєстрі за № 2-1744 та витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 6671917 від цього ж числа, а тому саме за цих обставин позивачка дізналася про наявність заповіту складеного на її користь. 14.06.2022 ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса ЗМНО Кузьміної О.В. з заявою про прийняття спадщини після матері, але їй було відмовлено у прийнятті заяви, оскільки пропущено передбачений законом шестимісячний строк для подання такої заяви.

Відповідно до ухвали судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.06.2022 вказану цивільну справу направлено для розгляду Шевченківському районному суду м. Запоріжжя на підставі ч.1 ст.27 ЦПК України.

Направляючи справу для розгляду до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, суддя виходив з того, що відповідно до отриманої судом інформації, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що є територією Шевченківського району м. Запоріжжя.

Разом із тим, дослідивши матеріали цивільної справи, приходжу до висновку, що справу необхідно повернути Комунарському районному суду м. Запоріжжя, з наступних підстав.

Положеннями ч. 1 ст. 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа. Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

За загальним правилом, передбаченим ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Однак, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою (ч. 1 ст. 30 ЦПК України).

Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Згідно Листів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.07.2012 № 6-47/0/9-12 та від 16.05.2013 № 24/753/0/4-13, на позови спадкоємця про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини поширюються правила виключної підсудності і вони пред`являються за місцем знаходження майна або основної його частини, якщо такі позови виникають із приводу нерухомого майна.

Так, згідно долученої до позову копії заповіту, складеного ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та посвідченого 28.09.2006 державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Гедіковою Г.І. (зареєстровано в реєстрі за №2-1744), ОСОБА_3 заповідала ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 , а також вклад з відсотками, що зберігається в ТВТБ №200 філії Запорізького обласного управління ВАТ «Державний Ощадний банк України», рахунок №91551/10669.

З позову вбачається, що позивачка має намір отримати свідоцтво про право на спадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_2 .

Вищевказаний об`єкт нерухомого майна розташований на території Комунарськогоо району м. Запоріжжя та належить до територіальної юрисдикції Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

Крім того, у своїй постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27 - 29 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За наведених обставин, враховуючи, що предметом спору є право позивачки як спадкоємця за заповітом отримати свідоцтво на право на спадщину на квартиру АДРЕСА_2 , яка територіально відноситься до Комунарського району м. Запоріжжя і територіальної юрисдикції Комунарського районного суду м. Запоріжжя, приходжу до висновку, що вказана справа підлягає розгляду за правилами виключної підсудності, тобто за місцем знаходження нерухомого майна, а тому вважаю за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України повернути дану справу на розгляд до Комунарського районного суду м. Запоріжжя, як помилково направлену до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

При цьому, слід зазначити, що у даному випадку відсутній спір щодо підсудності справ між судами.

Так, Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124).

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Отже, суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Згідно з ч. 3 цієї статті передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Враховуючи недопустимість порушення правил щодо виключної підсудності, а також той факт, що приймаючи до провадження вказану цивільну справу, суд, до якого направлено справу з порушенням правил підсудності, позбавляє сторін провадження права на розгляд справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, не допускаючи спору про підсудність справ між судами, вважаю за необхідне повернути матеріали вказаної справи для розгляду до Комунарського районного суду м. Запоріжжя, як помилково надіслані Шевченківському районному суду м. Запоріжжя.

На підставі викладеного, керуючись ст. 30, 31, 258-261 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Цивільну справу № 333/2485/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Кузьміна Ольга Володимирівна про визначення додаткового терміну для подачі заяви про прийняття спадщини повернути за підсудністю до Комунарського районного суду м. Запоріжжя (69104, м. Запоріжжя, вул. Європейська, буд. 7 ).

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя або безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н.С. Звєздова