печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8104/22-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2022 р. Суддя Печерського районного суду м. Києва Хайнацький Є.С., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про повернення кредитно-фінансової системи України у правове поле шляхом порятунку ОСОБА_1 Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (далі - відповідач, АТ КБ «Приватбанк»), в якому просить: зареєструвати судову справу та розпочати судовий розгляд про відшкодування позивачу моральної шкоди; зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» на час судового розгляду зупинити виведення коштів та інших активів з рахунків банку на рахунки інших юридичних осіб, окрім договорів про виконання банком законних операцій, що проводилися до початку подання цієї позовної заяви; скасувати претензії АТ КБ «Приватбанк» щодо сплати йому позивачем коштів удаваного «боргу» перед банком та процентів і визнати надані позивачу кошти акцією банку з дарування коштів; визнати позивача постраждалим від кримінального правопорушення з вимагання коштів шляхом залякування, нацьковування, спричинення моральних страждань, психологічних маніпуляцій та інших видів тиску і на підставі цього задовольнити позовні вимоги постраждалого про виплату йому компенсації за моральну шкоду шляхом скасування незаконної реєстрації АТ КБ «Приватбанк» та проведення законної реєстрації цієї юридичної особи як особистої власності позивача; зобов`язати Національний банк України здійснити державну реєстрацію АТ КБ «Приватбанк» як власності позивача; заборонити Національному банку України та іншим установам втручатися в діяльність зареєстрованого відповідно до вимог законодавства АТ КБ «Приватбанк»; винести на підставі цієї позовної заяви вирок щодо кримінальної складової справи для призначення покарання фігурантам справи зі складу співробітників АТ КБ «Приватбанк» за скоєні ними правопорушення проти позивача та громадян України.

Перевіривши заяву ОСОБА_1 з доданими до неї матеріалами, судом встановлено наступне.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Відповідно до ч. 2 ст. 6, ч. 2 ст. 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами Держави

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 просить, зокрема, визнати позивача постраждалим від кримінального правопорушення з вимагання коштів шляхом залякування, нацьковування, спричинення моральних страждань, психологічних маніпуляцій та інших видів тиску і на підставі цього задовольнити позовні вимоги постраждалого про виплату йому компенсації за моральну шкоду шляхом скасування незаконної реєстрації АТ КБ «Приватбанк» та проведення законної реєстрації цієї юридичної особи як особистої власності позивача, а також винести на підставі цієї позовної заяви вирок щодо кримінальної складової справи для призначення покарання фігурантам справи зі складу співробітників АТ КБ «Приватбанк» за скоєні ними правопорушення проти позивача та громадян України.

Відповідно до статті 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 року у справі № 6рп/2001 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абз. 3, 4, 5 ст. 248-3 ЦПК України та за конституційними зверненнями громадян ОСОБА_2 і ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положення абз. 4 ст. 248-3 ЦПК України (справа щодо конституційності статті 248-3 ЦПК України) роз`яснено, що кримінальне судочинство - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду та вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод і законних інтересів.

За змістом позовної заяви ОСОБА_1 остання містить в собі ознаки повідомлення про злочин та позовної заяви потерпілого у кримінальному провадженні, відтак не може розглядатися у порядку цивільного судочинства.

У постанові від 30.06.2020 року у справі № 333/6816/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Недопустимим з огляду на завдання цивільного судочинства є ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у кримінальному провадженні, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, неналежним або недопустимим. Такі позови не підлягають судовому розгляду. У відкритті провадження за ними слід відмовляти на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, вимоги ОСОБА_1 не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, то у відкритті провадження слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 186, 258-261, 353, 354, пп. 15.5 п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про повернення кредитно-фінансової системи України у правове поле шляхом порятунку ОСОБА_1 Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва (а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду) - протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст судового рішення складений та підписаний суддею 21.02.2022 року.

Суддя Є.С. Хайнацький