Справа № 472/1414/20
Провадження №2/472/13/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2022 року смт. Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - Орленко Л.О.,
з участю секретаря
судового засідання - Камашевої Т.В.,
представника відповідача - адвоката Губської Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 смт. Веселинове цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
23 грудня 2020 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позивач зазначив, що 26 серпня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір №500957699, за яким відповідачка отримала 20 449, 76 грн. кредитних коштів під 15,99 % річних. 21 червня 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» відступило право вимоги за цим кредитним договором ТОВ «Кредитні ініціативи», яке у свою чергу, 26 грудня 2018 року відступило право вимоги ТОВ «ФК «ВЕСТА». 16 січня 2019 року ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило право вимоги позивачу - ТОВ «Вердикт Капітал». Станом на 26 листопада 2020 року розмір кредитної заборгованості складає 58 052, 83 грн., з яких 19 295, 93 грн. за тілом кредиту, 15 189, 23 грн. - за відсотками на дату відступлення права вимоги, 5 836, 17 грн. відсотків з дати відступлення права вимоги по дату розрахунку заборгованості, пеня - 9 400 грн., 3 % річних - 1738, 37 грн., інфляційні втрати - 3 210, 84 грн., подвійна облікова ставка НБУ - 3 382, 29 грн.
Посилаючись на обов`язок позичальниці повернути кредитні кошти разом з нарахованими процентами та штрафними санкціями та на своє право вимоги за кредитним договором, ТОВ «Вердикт Капітал» просило стягнути з відповідачки вказану суму. Крім цього, просило стягнути 20 000 грн. витрат на правову допомогу та 2 102 грн. сплаченого судового збору.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду 08.07.2022 року від представника позивача - адвоката Бурдюг Т.В. надійшло клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутність представника позивача.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Діючи через свого представника, позов не визнала. У поданому відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні представник відповідача - адвокат Губська Ю.О. зазначила, що зі змісту договорів факторингу, укладених між ПАТ «Альфа-Банк» і ТОВ «Кредитні ініціативи» 21 червня 2016 року, між ТОВ «Кредитні ініціативи» і ТОВ «ФК «ВЕСТА» 26 грудня 2018 року, та між ТОВ «ФК «ВЕСТА» і ТОВ «Вердикт Капітал» 16 січня 2019 року не вбачається переходу прав саме за кредитним договором №500957699, оскільки жодного додатку до вказаних договорів не додано. У зв`язку з долученням до позовної заяви тільки витягу з договору факторингу 21 червня 2016 року, неможливо встановити наявність чи відсутність у Фактора ТОВ «Кредитні ініціативи» права на наступне відступлення права вимоги третім особам. Крім цього, позивачем не надано передбачених договором доказів оплати відступлених прав вимоги, що вказує на недоведеність виникнення таких прав. Також вказувала на відсутність належного розрахунку заборгованості і виписки з особового рахунку відповідача, та часткове погашення нею боргу. Також, вважає суму витрат на правову допомогу в розмірі 20 000 грн. явно завищеною. Крім того, просила стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн.
Представником позивача ОСОБА_2 подано відповідь на відзив, у якій він послався на ті ж обставини, якими обґрунтовував позов.
Суд, заслухавши вступне слово представника відповідача - адвоката Губської Ю.О., з ухрауванням відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 26 серпня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір №500957699, за яким відповідачка отримала 20 449, 76 грн. кредитних коштів під 15,99 % річних, строком до 27 серпня 2019 року (т. 1 а.с. 11).
Також до матеріалів справи додано графік повернення кредиту за весь період дії кредитного договору, підписаний позичальницею ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» (т. 1 а.с. 12-14).
Відповідно до розрахунку заборгованості, складеним ТОВ «Вердикт Капітал», станом на 26 листопада 2020 року розмір кредитної заборгованості складає 58 052, 83 грн., з яких 19 295, 93 грн. за тілом кредиту, 15 189, 23 грн. - за відсотками на дату відступлення права вимоги, 5 836, 17 грн. відсотків з дати відступлення права вимоги по дату розрахунку заборгованості, пеня - 9 400 грн., 3 % річних - 1738, 37 грн., інфляційні втрати - 3 210, 84 грн., подвійна облікова ставка НБУ - 3 382, 29 грн.
21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу № 1, за яким в порядку та на умовах, визначених цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 до договору.
26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» укладено договір факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА.
16 січня 2019 року ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило право вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» за договором № 16-01/19/1.
До вказаного договору додано витяг з реєстру договорів, права вимоги за якими відступлено. У даному витягу зазначено договір № 500957699 від 26 серпня 2014 року, укладений з позичальницею ОСОБА_1 .
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (частина друга статті 516 ЦК України).
Водночас відсутність доказів повідомлення боржника про заміну кредитора з огляду на частину другу статті 516 ЦК України не звільняє боржника від обов`язку належно виконати зобов`язання за кредитним договором.
Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.
Натомість відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.
З вищенаведеного можна зробити висновок про те, що відступлення права вимоги - це одна з підстав заміни кредитора в зобов`язанні. Факторинг є фінансуванням під відступлення права грошової вимоги. У договорі факторингу фактором виступає виключно банк або інша фінансова установа.
Відповідно до частини другої статті 1082 ЦК України боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положеннями статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На вимогу суду за клопотанням представника відповідача позивачем було надано додатки до договорів факторингу та про відступлення прав вимоги. У переліку кредитних договорів, право вимоги за якими відступається, значиться договір, укладений з ОСОБА_1 № 500957699 від 26 серпня 2014 року.
Таким чином, підтверджується передача права вимоги за кредитним договором з ОСОБА_1 від ПАТ «Альфа-банк» до ТОВ «ФК «Кредитні ініціативи», від ТОВ «ФК «Кредитні ініціативі» до ТОВ «ФК «Веста», та від ТОВ «ФК «ВЕСТА» до ТОВ «Вердикт Капітал».
Разом з тим, щодо розміру заборгованості, який необхідно стягнути, суд вважає зазначити наступне.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610 та ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 20 449, 76 грн.
Відповідачем зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконуються.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до п.2.1 договору факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року, ТОВ «ФК «Веста» в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Кредитні ініціативи» за плату, та набуває право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1-1 до цього Договору. При цьому до ТОВ «ФК «Веста» переходять всі права, які належать ТОВ «Кредитні ініціативи» за основними договорами, на передбачених ними умовах, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів.
Відповідно до п.2.1 договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019 року, ТОВ «Вердикт Капітал» в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «Веста» за плату, та набуває право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1-1 до цього Договору. При цьому до ТОВ «Вердикт Капітал» переходять всі права, які належать ТОВ «ФК «Веста» за основними договорами, на передбачених ними умовах, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів.
В матеріалах справи містяться також додаткові угоди від 27.12.2018 року (т.1 а.с. 36) та від 17.01.2019 року (т.1 а.с. 50) до вищезазначених договорів, відповідно до яких до п. 2.1. договорів внесено зміни, та зокрема правонаступнику кредитора до якого перейшло право вимоги надано право нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів.
Натомість матеріали справи не містять доказів того, що первісним кредитором ПАТ «Альфа-Банк» надавалось ТОВ «Кредитні ініціативи» право нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів.
А тому, таким чином, оскільки ПАТ «Альфа-Банк» не надавало ТОВ «Кредитні ініціативи» право нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів, то і ТОВ «Кредитні ініціативи», в свою чергу, не мало права надавати таке право ТОВ «ФК «Веста», а ТОВ «ФК «Веста», в свою чергу, не мало права надавати таке право ТОВ «Вердикт Капітал».
Тобто, з аналізу вищенаведених договорів факторингу вбачається, що до Нового кредитора переходять всі права, які належать Первісному кредитору за Основними договорами, на умовах, передбачених основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів.
Відтак, після купівлі прав вимоги, нові кредитори не мали права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів, тобто позивачем не доведено право на нарахуванням відсотків на дату відступлення прав вимоги, зробленого попередніми кредиторами.
Як вбачається з витягу Додатку №1 до договору факторингу від 21 червня 2016 року на момент передачі права вимоги від ПАТ «Альфа-Банк» до ТОВ «Кредитні ініціативи» загальна сума заборгованості відповідача (проценти, комісія та тіло кредиту) складала 29 136, 51 грн., з яких: 19 295, 93 грн. - тіло кредиту, 9 840, 58 грн. - проценти та комісія за кредитом, яка є незмінною з часу відступлення права вимоги ПАТ «Альфа Банк», тому на думку суду, саме така сума підлягає стягненню на користь позивача -( т.2 а.с.3).
Натомість, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом (т.2 а.с.45-46, 83-84), який підписаний директором ТОВ "Кредитні ініціативи", після відступлення ПАТ«Альфа-Банк» права вимоги 21.06.2016 року відповідачем ОСОБА_1 частково була погашена заборгованість за кредитом, а саме:
- відсотків погашено на загальну суму в розмірі 9 761, 04 грн.;
- комісії погашено на загальну суму в розмірі 7 147, 23 грн.
Тобто, загальна сума, яка погашена відповідачем після 21.06.2016 року по відсотках і комісії становить 16 908, 27 грн. (9 761, 04 грн. + 7 147, 23 грн.).
Таким чином, відповідачем повністю була погашена заборгованість за кредитним договором по відсотках і комсії, яка на момент відступлення права вимоги первісним кредитором становила 9 840, 58 грн., і таким чином у відповідача наявна переплата по відсотках і комісії в розмірі 7 067, 69 грн. (16 908, 27 грн. - 9 840, 58 грн.), яку слід зарахувати в погашення тіла кредиту.
Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 12 228, 24 грн. (19 295, 93 грн. - 7 067, 69 грн.).
Крім того, суд вважає за необхідне врахувати часткове погашення відповідачем тіла кредиту, відповідно до наданої суду квитанції від 18.01.2019 року, відповідно до якої відповідачкою погашено заборгованість за кредитом в сумі 500 грн.
Інші 4 квитанції, які не враховані розрахунком заборгованості ТОВ "Кредитні ініціативи", суд не може прийняти, оскільки в них не зазначений номер кредитного договору, а розрахункові рахунки відрізняються від того, який зазначений в кредитному договорі.
А тому, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідачки становить 11 728, 24 грн. (12 228, 24 грн. - 500 грн.).
Щодо позовних вимог про стягнення 3 % річних - 1738, 37 грн. та інфляційних втрат - 3 210, 84 грн., то суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки позивачем до суду не надано розрахунку заборгованості та/або виписки з особового рахунку відповідача за період після 27.12.2018 року, оскільки ним зазначені суми, розраховані за період з 26.11.2019 року по 26.11.2020 року, а тому суд позбавлений можливості встановити, чи дійсно відповідачкою за вказаний період не здійснювались погашення заборгованості.
Щодо пені за несвоєчасне виконання зобов`язання за період з 26 листопада 2019 року по 26 листопада 2020 року в розмірі 3 382, 29 грн., суд звертає увагу на те, що таку розраховано виходячи з подвійної облікової НБУ.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За порушення строків виконання грошового зобов`язання, кредитор має право застосовувати фінансові санкції, зокрема, нараховувати пеню у розмірі, встановленому у договорі.
Пеня - це неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Проценти на пеню не нараховуються. Сплата пені не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.
Облікова ставка Національного банку - один з монетарних інструментів, за допомогою якого Національний банк установлює для суб`єктів грошово-кредитного ринку орієнтир щодо вартості залучених та розміщених грошових коштів на відповідний період і є основною процентною ставкою, яка залежить від процесів, що відбуваються в макроекономічній, бюджетній сферах та на грошово-кредитному ринку.
За приписом ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та ч.2 ст. 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки. Установлене ст.3 названого Закону обмеження розміру пені не стосується неустойки, встановленої іншими законодавчими актами, як роз`яснено п. 2.9 Постанови Вищого Господарського Суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".
Разом з тим, з преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" вбачається, що дія такого закону не поширюється на відносини між фізичною та юридичною особами.
Відтак, вимоги про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов`язання задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, враховуючи, що позов задоволено частково, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 424, 66 грн. судового збору (11 728, 24 (сума задоволена судом) х 2102 (сума судового збору за позовну заяву):58 052, 83 (загальна сума позову).
Статтею 137 ЦПК України визначено поняття витрат на правничу допомогу та порядок їх відшкодування, у відповідності до якої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Розмір витрат на правничу допомогу підтверджується договором №21-12/2019 про надання правової допомоги від 21.12.2019 року, заявкою на надання юридичної допомоги №89 від 04.10.2020 року, витягом з акту №8 від 16.10.2020 року про надання юридичної допомоги, платіжним дорученням від 19.10.2020 року.
Відповідно до акту №8 від 16.10.2020 року про надання юридичної допомоги Адвокатське об`єднання "Вердикт" надало позивачу такі послуги з юридичної допомоги: 1) надання усної консультації з приводу можливості стягнення боргу в позасудовому порядку - 1500 грн.; 2) надання усної консультації з приводу можливості стягнення боргу в судовому порядку - 1500 грн.; 3) надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти - 9000 грн.; 4) складання позовної заяви про стягнення боргу, підготовка та друк необхідних документів - 8000 грн.
При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часткового задоволення позову, враховуючи, що адвокатом фактично було складено лише позовну заяву; часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); ціни позову 58 052, 83 грн. (спір є малозначним), суд вважає, що розмір гонорару в 20 000,00 грн. є необґрунтованим та явно завищеним, оскільки сума гонорару адвоката складає майже 1/2 ціни позову, при тому, що адвокатом було підготовлено лише позовну заяву, на що витрачено порівняно невеликий проміжок часу. У судових засіданнях адвокат інтереси позивача не представляв.
Окрім того, у відзиві на позовну заяву представником відповідача було заявлено про необхідність зменшення витрат на правову допомогу, з урахуванням необхідності дотримання принципу розумності та співмірності.
Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення суми витрат позивача на правничу допомогу до 2000 грн, що буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Також, у відзиві на позовну заяву представник відповідача просила суд стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в сумі 5 000 грн.
Окрім того, у відповіді на відзив на позовну заяву представником позивача було заявлено про необхідність зменшення витрат на правову допомогу, з урахуванням необхідності дотримання принципу розумності та співмірності.
Відповідно до пункту 3.3 Договору №1/21 від 05.02.2021 року про надання правової (правничої) допомоги відповідач та його представник - адвокат Губська Ю.О. погодили, що клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованому розмірі в сумі 5000 гривень. Розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом часу, оплата здійснюється у формі передоплати в момент підписання договору.
Отже розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.
Матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції, а саме представником позивача складені та підписані наступні документи: відзив на позовну заяву, заява про судові витрати з додатками, всі копії документів завірені представником відповідача, представник відповідача брала участь у всіх судових засіданнях, квитанція від 05 лютого 2021 року до прибуткового касового ордера №1 підтверджує сплату ОСОБА_1 суми 5000 грн.
При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було складено лише відзив на позовну заяву, відносно невеликого проміжку часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), ціни позову 58 052, 83 грн. (спір є малозначним), суд вважає, що розмір гонорару в 5 000 грн. є необґрунтованим та явно завищеним.
Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення суми витрат позивача на правничу допомогу до 1000 грн, що буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 77, 78, 81, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення суду складено 19 липня 2022 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко