РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 року м. Рівне

Справа № 559/2927/21

Провадження № 22-ц/4815/536/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

боржник ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17 грудня 2021 року (постановлену у складі судді Ральця Р.В.) у справі зазаявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17 грудня 2021 року у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявлена ОСОБА_1 вимога не може бути вирішена в порядку наказного провадження, оскільки не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України.

Не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі вважає, що місцевий суд дійшов помилкового висновку, що вимоги її заяви не можуть бути вирішені в порядку наказного провадження. Зазначає, що при зверненні до суду із заявою про винесення судового наказу, нею було заявлено вимогу про стягнення аліментів на одну дитину у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів боржника, що передбачено п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлено ч. 2 ст. 182 СК України. Наголошує, що зазначена норма визначає мінімальний розмір аліментів незалежно від того, в якому провадженні розглядається справа про стягнення аліментів, у позовному чи в наказному.

Просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Згідно частини 1 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Разом з цим, частиною 2 статті 182 СК України встановлено мінімальний розмір аліментів, який на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та який гарантовано має застосовуватись до усіх випадків стягнення аліментів, як у наказному, так і у позовному провадженні.

Розмір аліментів встановлений матеріальним законом - Сімейним кодексом України, а ЦПК України визначено лише порядок розгляду цивільних справ, проте, процесуальний закон не може змінювати розміру аліментів встановленого нормами матеріального права.

Отже, враховуючи визначений законом мінімальний розмір аліментів та визначений п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України максимальний розмір аліментів, який може бути стягнуто у наказному провадженні, суд, у судовому наказі має зазначити про те, що розмір аліментів не може бути меншим за розмір, визначений ч. 2 ст. 182 СК України та не більше розміру, визначеного п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України.

Враховуючи наведене, вимога ОСОБА_1 , яка викладена у заяві про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, узгоджується з вимогами ст. 161 ЦПК України та ч. 2 ст. 182 СК України.

За таких обставин, помилковим є висновок суду першої інстанції про невідповідності заяви ОСОБА_1 вимогам ст. 161 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Наведені норми дають підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржене судове рішення скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17 грудня 2021 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.