07.07.2022 Єдиний унікальний номер 205/1485/22
Єдиний унікальний номер судової справи:205/1485/2022
Номер провадження: 2/205/1756/2022
07 липня 2022 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АБО» про розірвання договорів, -
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АБО» про розірвання договорів.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.04.2021 року він, ОСОБА_1 , уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АБО» договір купівлі-продажу культиватору «Sadko V-400». (далі Відповідач -2). Для фактичної оплати вищевказаного культиватору позивач уклав Кредитний договір № 484182057 від 26.04.2021 року з Акціонерним товариством «Альфа-банк» (далі Відповідач -1) на суму 14 386 грн. 00 коп., відповідно до якого грошові кошти були перераховані на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АБО».
Однак, 05.05.2021 року відповідач -2 повідомив, що культиватора «Sadko V-400» не має в наявності і того ж дня позивач зазначив, що він виявив бажання відмовитися від придбання вищевказаного культиватору, а в свою чергу ТОВ «Торговий дім «АБО» повідомив АТ «Альфа-банк» про відмову в надані послуг і розірвання договору.
У зв`язку з вищевикладеним, позивач змушений звернутися до суду та просити суд розірвати Кредитний договір № 484182057 від 26.04.2021 року укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Альфа-банк», а також, розірвати Договір від 06.05.2021 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АБО».
Відповідачі у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подали.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив суд позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Від відповідачів будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, ніяких заяв чи клопотань від таких учасників справи до суду не надходило.
У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином були повідомлені і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ними причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили та не подали відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 26.04.2021 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Альфа-банк» було укладено договір споживчого кредиту № 484182057, строком на 4 місяці на придбання у Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АБО» культиватору «Sadko V-400» на суму 14 386 грн. 00 коп. зі сплатою відсоткової ставки 0,01 % річних.
Відповідно до умов цього договору споживчого кредиту від 26.04.2021 року договірна сума споживчого кредиту у сумі 14 386 грн. 00 коп. була перерахована Акціонерним товариством «Альфа-банк» безготівково на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АБО».
Таким чином матеріалами справи підтверджено, що банк в повному обсязі виконав свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, а саме у порядку та розмірах визначених умовами Кредитного договору № 484182057 від 26.04.2021 року надав позивачеві споживчий кредит шляхом перерахування таких коштів на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АБО».
Судом також встановлено, що позивач звернувся до банку з повідомленням про відкликання згоди на укладання договору № 484182057 від 26.04.2021 року про надання споживчого кредиту та зобов`язався повернути надані кошти у такий спосіб: погашення заборгованості (вартість товару) за рахунок торгової організації у розмірі 14 386 грн. 00 коп. та відсотків за користування кредитом та страхової премії за рахунок власника коштів у розмірі 0,04 грн.
Судом також встановлено, що на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АБО» позивачем була надіслана заява щодо повернення грошових коштів, що були переведені Акціонерним товариством «Альфа-банк».
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», положення якого поширюються на спірні правовідносини, цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.
Згідно ст. 2 вищевказаного Закону метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами.
Згідно ч.ч.1-3ст.15 Закону України "Про споживче кредитування" споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від договору про споживчий кредит споживач повідомляє кредитодавця у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг») до закінчення строку, встановленого частиною першою цієї статті.
Якщо споживач подає повідомлення не особисто, воно має бути засвідчене нотаріально або подане і підписане представником за наявності довіреності на вчинення таких дій. Протягом семи календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від договору про споживчий кредит споживач зобов`язаний повернути кредитодавцю грошові кошти, одержані згідно з цим договором, та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит.
Позивач у позові посилався на те, що у встановлений ч. 1 ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» строк він подав кредитодавцю письмову заяву про відмову від договору споживчого кредиту, що, на його думку, є підставою до розірвання договору.
Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що кредитодавець Акціонерне товариство «Альфа-банк», свої обов`язки згідно умов укладеного між ним та ОСОБА_1 договору споживчого кредиту виконав у повному обсязі, оскільки перерахував грошові кошти в обумовленому розмірі на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АБО».
В даному випадку судом встановлено, що будь-яких істотних порушень договору саме банком допущено не було, оскільки банк виконав свої зобов`язання перед позивачем у повному обсязі, надавши останньому споживчий кредит шляхом перерахування таких коштів на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АБО» за бажанням та згодою позивача, як позичальника.
За таких дій банку, позивач не був позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору, що виключає можливість розірвання договору в судовому порядку на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України.
Положеннями ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» з метою захисту споживача від недоброчесних дій кредитодавця за договором споживчого кредиту споживачу надано право відмовитись від договору без пояснення причин шляхом подання кредитодавцю протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит письмової заяви про відмову від нього.
Тобто вищевказана норма закону, дійсно, передбачає право односторонньої відмови споживача від договору споживчого кредиту, що може слугувати підставою для розірвання договору в розумінні ч. 3ст. 651 ЦК України.
Однак, обов`язковою умовою для розірвання договору з підстав, передбачених ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», є виконання споживачем обов`язку, передбаченого ч. 3 цієї статті, яка є невід`ємною складовою частиною конструкції даної правової норми.
Так, згідно ч. 3 ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» протягом семи календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від договору про споживчий кредит споживач зобов`язаний повернути кредитодавцю грошові кошти, одержані згідно з цим договором, та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит.
Після виконання споживачем покладеного на нього обов`язку по поверненню кредитодавцю отриманих від нього грошових коштів у семиденний строк з дати подання письмового повідомлення про відмову від договору про споживчий кредит, даний договір вважається розірваним з підстав передбачених законом права споживача на односторонню відмову від нього без пояснення причин такої відмови.
З матеріалів справи вбачається, що письмове повідомлення про відмову від договору про споживчий кредит споживач ОСОБА_1 подав кредитодавцю АТ «Альфа-Банк» 06.05.2021 року.
При цьому обов`язок повернути кредитодавцю грошові кошти, одержані згідно з цим договором, та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит, ОСОБА_1 не виконав.
Таким чином, вказаний договір споживчого кредиту, укладений між сторонами, не може бути розірваний в судовому порядку з підстав односторонньої відмови від нього позивача, як позичальника, оскільки ним не дотримано у повній мірі встановленої для односторонньої відмови ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» процедури.
Зокрема позивачем порушено обов`язок повернути банку грошові кошти, одержані згідно з цим договором, та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит.
Суд також звертає увагу, що невиконання продавцем свого обов`язку щодо продажу товару також не можуть бути підставою для звільнення позивача від обов`язку виконання умов кредитного договору. Адже за умовами вказаного спірного кредитного договору, саме позивач зобов`язався повернути банку кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами, в порядку та на умовах, що визначені таким договором.
Враховуючи вищевикладене та встановлений на рівні закону обов`язок споживача повернути кредитодавцю всі отримані від нього за договором кошти та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АБО» про розірвання договорів, задоволенню не підлягають.
Окремо суд звертає увагу, що позивач не позбавлений можливості звернутись із відповідним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АБО» про розірвання договору купівлі-продажу, стягнення відповідних сум, отриманих у зв`язку із невиконанням такого договору, та стягнення спричинених збитків невиконанням договірного зобов`язання.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору.
Тому судові витрати на сплату судового збору слід компенсувати за рахунок держави.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.2,5,10-13,19,76-82, 141,258,259,264,265,273, 354 ЦПК, суд, -
1. У задоволені позовних вимогОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АБО» про розірвання договорів - відмовити.
2.Судові витрати на сплату судового збору компенсувати за рахунок держави.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Мовчан Д.В.