Справа № 702/472/21
Провадження № 2/702/24/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2022 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Жежер Ю.М.

за участю секретаря судового засідання Махомети І.С.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції), відповідач ОСОБА_3 та представника відповідача ОСОБА_4 не з`явилися,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Монастирище в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в :в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя.

Підставами позову вважає те, що між нею, ОСОБА_1 та відповідачем, ОСОБА_3 укладено шлюб 25.10.1968. Шлюб між ними не розірвано, на даний час в органах РАЦС знаходиться спільна заява сторін про розірвання шлюбу. За час шлюбу ними придбано слідуюче майно: автомобілі Toyota Camry 2002 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 та Opel Vectra 1990 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 , які зареєстровані на відповідача. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 28.07.2021 ОСОБА_3 є зареєстрованим власником вказаних автомобілів.

Відповідач має намір відчужити дані транспортні засоби, щоб уникнути поділу майна, що є спільною власністю подружжя.

Транспортні засоби куплено за спільні кошти подружжя. Автомобілі знаходяться у відповідача та станом на даний час їй не відомо де вони.

Відповідно до висновку № 1482/21, щодо вартості транспортного засобу від 03.08.21, вартість автомобіля Toyota Саmгу 2002 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 178 780 грн.

Відповідно до висновку № 1483/21, щодо вартості транспортного засобу від 03.08.21, Opel Vectra 1990 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 62 550 грн.

Просить визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 автомобілі Toyota Camry 2002 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 та Opel Vectra 1990 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 та визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку автомобіля Toyota Camry 2002 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 та Ѕ частку автомобіля Opel Vectra 1990 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 та стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача.

На адресу суду 21.09.2021 від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив, відповідно до якого позов підлягає до часткового задоволення. Позивачка, готуючись до розірвання шлюбу та поділу майна подружжя, яке нажите в основному за його доходи від підприємницької діяльності, схилила проти нього на свій бік їхню дочку ОСОБА_5 , сумісними зусиллями ошукали його, залишивши собі все майно нажите в шлюбі. Крім того, ще й виявили бажання заволодіти Ѕ автомобіля «Тойота», який зареєстрований на неї та яким він користується. Автомобіль «Опель» фактично проданий сторонами по генеральному дорученню ОСОБА_6 . Кошти за автомобіль «Опель», які були отримані ним та ОСОБА_1 на прохання дружини та дочки були спрямовані на купівлю автомобіля для дочки моделі «Тойота», який зареєстрований на її ім`я.

Позивачка умисно бажає повторно ошукати його, ставлячи питання про визнання права власності на Ѕ автомобіля «Опель», за який кошти отримані та який більше п`яти років, як вибув із їхнього володіння. Тому в позові про визнання права власності на Ѕ автомобіля «Опель» слід відмовити. Об`єм майна, нажитого в шлюбі та яке перебуває у володінні позивачки за вартістю значно перевищує вартість автомобіля «Тойота», 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (вартість обладнання в перекарню, яке куплено за його доходи, становить не менше 40 000 доларів США, телевізор - 1 500 доларів США, спальний гарнітур - 3 000 доларів США, кімнатний гарнітур, кухонний гарнітур ручної роботи, холодильник, килими, посуд та інше). Це майно має бути враховано при розподілі майна в позові про визнання права власності на Ѕ автомобіля «Тойота» слід відмовити.

Просить в позові відмовити, із врахуванням об`єму майна подружжя, яке залишилось їй у власність та яке за вартістю перевищує вартість автомобіля «Тойота» та з врахуванням продажу автомобіля «Опель» під час шлюбу та купівлю за виручені кошти автомобіля для дочки ОСОБА_5 .

На адресу суду від представника позивача ОСОБА_2 в інтересах позивача ОСОБА_1 надійшла заява про зміну підстав позову, відповідно до якої за час розгляду даної справи відповідач ОСОБА_3 продав автомобіль Ореl Vectra, 1990 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 з метою уникнення поділу спільного майна подружжя в цій частині.

Вважає за необхідне визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль Тоуоta Сamry, 2002 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 та визнати за позивачем право власності на Ѕ частку даного автомобіля.

Щодо поділу вартості відчуженого автомобіля Opel Vectra 1990 року, реєстраційний номер НОМЕР_3 зазначила, що оскільки під час розгляду даної справи відповідач ОСОБА_3 продав автомобіль Opel Vectra 1990 року, реєстраційний номер НОМЕР_4 з метою уникнення поділу спільного майна подружжя в цій частині, вказані дії відповідача являються недобросовісними, здійснені ним на власний розсуд без дозволу позивача та не в інтересах сім`ї, а тому необхідно стягнути з відповідача компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля Opel Vectra 1990 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до висновку № 1483/21, щодо вартості транспортного засобу від 03.08.21, Opel Vectra 1990 року, реєстраційний номер НОМЕР_5 і ВМ складає 62 550 грн.

Щодо втрат на професійне правничу допомогу: сума судових витрат на професійну правничу допомогу складає 25 000 грн та відповідні докази витрат будуть надані за правилами ст. 134, 137 ЦПК України.

Просить визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 автомобіль Тоуоta Сamry, 2002 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку автомобіля Toyota Camry 2002 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 31 275,00 в якості компенсації вартості Ѕ частини автомобіля Opel Vectra 1990 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати: сплачений судовий збір та витрати на надання професійної правничої допомоги у сумі 25 000 грн.

Ухвалою суду від 27.08.2021 відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 13.08.2021 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 29.12.2021 витребувано докази.

Ухвалою суду від 28.04.2022 забезпечено позов шляхом накладення арешту на транспортний засіб.

Ухвалою суду від 04.05.2022 відмовлено в задоволенні клопотання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Ухвалою суду від 24.05.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 27.06.2022 відмовлено в задоволенні заяви про відвід судді.

Ухвалою суду від 05.07.2022, винесеною без виходу до нарадчої кімнати, клопотання про виклик свідка від 29.06.2022 залишено без розгляду на підставі ч. 2 ст. 222 ЦПК України.

Ухвалою суду від 05.07.2022 відмовлено в задоволення клопотання про залишення заяви про зміну предмета підстав позову без руху.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 змінені позовні вимоги підтримала повністю, з підстав зазначених у заяві про зміну предмету позову, просила їх задовольнити та додатково пояснила, що вона з відповідачем розлучилась через органи ДРАЦС 17.08.2021. За період шлюбу ними було придбано автомобілі, які є предметом позову. У 2021 році відповідач продав автомобіль Опель Вектра, про продаж вказаного автомобіля у 2016 році ОСОБА_6 їй не було відомо, коштів за його продаж вона не отримувала, будь-якої згоди на його відчуження як у 2016 так і 2021 році вона не надавала.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 змінені позовні вимоги підтримав повністю, з підстав зазначених у заяві про зміну предмету позову, просив їх задовольнити та заявив клопотання про надання доказів на підтвердження витрат на надання правничої (правової) допомоги в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 повторно не з`явились. Так, в судове засідання призначене на 10.06.2022 відповідач та його представник не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату час та місце розгляду справи повідомлені 24.05.2022, згідно з довідкою про доставку смс-повідомлення (а.с.251, 252, том 1). Судове засідання 27.06.2022 було відкладено з технічних причин на 29.06.2022, за узгодженням з учасниками судового провадження (в тому числі з відповідачем та його представником). В судове засідання 29.06.2022 відповідач та його представник не з`явились, 29.06.2022 від відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення судового розгляду, у зв`язку з перебуванням представника в розгляді іншої справи, судом задоволено клопотання відповідача, відкладено судовий розгляд на 05.07.2022 та повідомлено учасників справи (а.с. 67, 68 том 2). В судове засідання 05.07.2022 відповідач та його представник не з`явились, 05.07.2022 від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про відкладення судового розгляду у зв`язку з перебуванням представника на стаціонарному лікуванні, будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем чи його представником до суду не надано. Враховуючи неодноразову неявку сторони відповідача, відсутність підтвердження поважності причин неприбуття до суду та керуючись ч. 2 ст. 223 ЦПК України судом прийнято рішення про продовження судового розгляду у відсутність відповідача та його представника.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що є дочкою сторін. Спірний автомобіль Опель Вектра був придбаний батьками та подарований їй на 25-ти річчя. Даний автомобіль перебував у користуванні та володінні за генеральною довіреністю на автомобіль. Згодом на автомобіль Опель Вектра був втрачений технічний паспорт та її батько ОСОБА_3 , коли відновлював технічний паспорт на автомобіль, оформив на себе право власності на вказаний автомобіль. З приводу продажу даного автомобіля ОСОБА_6 їй нічого не відомо. Вона має у приватній власності автомобіль, який був нею придбаний за власні кошти у 2017 році, які були подаровані їй та її чоловіку на весілля. Також вказала, що їй відомо, що відповідач ОСОБА_3 з 2016 року до 2021, моменту продажу автомобіля, користувався автомобілем Опель Вектра.

Суд заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідка, перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_7 08.07.1988 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 , виданого 08.07.1988 Монастирище райвідділ ЗАГС Черкаської області (а.с. 12).

Згідно пояснень позивача, шлюб між ними розірвано 17.08.2021.

Таким чином, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.07.1988 до 17.08.2021.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є титульним власником транспортного засобу Тоуоta Сamry, 2002 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 від 13.07.2016 (а.с. 11, том 1).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрований транспортних засобів від 28.07.2021 за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані транспортні засоби: Opel Vectra 1990 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований за особою 03.12.2005 та Тоуоta Сamry, 2002 року, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований за особою 27.09.2011 (а.с. 13, том 1).

Таким чином, оспорюване майно, а саме транспортні засоби придбані сторонами у період шлюбу.

Згідно з відповіддю № 31/23/42-03, наданої 05.01.2022 територіальним сервісним центром МВС № 7142 (ТСЦ МВС № 7142) регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області (філія ГСЦ МВС) автомобілі: TOYOTA Camry, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований 01.07.2011 на підставі довідки - рахунку КІМ575022 від 01.07.2011 за ОСОБА_3 ; OPEL Vectra, д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований 26.12.2015 на підставі договору купівлі - продажу № 7142/2015/398 від 26.12.2015 за ОСОБА_3 . Станом на 05.01.2022 автомобіль TOYOTA Camry, д.н.з. НОМЕР_1 на інших осіб не перереєстровувався. Автомобіль OPEL Vectra, д.н.з. НОМЕР_2 14.09.2021 перереєстрований на ОСОБА_6 (а.с. 156, том 1).

Відповідно до реєстраційних карток транспортних засобів: автомобіль TOYOTA Camry, д.н.з. НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_3 , а автомобіль OPEL Vectra, д.н.з. НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_6 (а.с. 157 158, том 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК Україна визначає шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке саме положення містить і норма частин третьої та четвертої ст. 368 ЦК України.

Тобто, вказаною нормою встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя, який може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 11.04.2019 у справі № 339/116/16-ц, провадження № 61-15462 св 18, від 26.03.2021 у справі № 414/277/17, провадження № 61-2934 св 19.

Згідно ч. 1, 2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно із ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Отже, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 у справі № 214/3609/18, провадження № 61-3836 св 20 вказав, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Пленум Верховного Суду України у пунктах 22 - 24 постанови від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судам роз`яснив, що вартість майна, яка підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Не належать до спільної сумісної власності речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя.

Вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 03.02.2020 у справі № 235/5146/16-ц, провадження № 61-37616 св 18.

Щодо позовних вимог про визнання спільною сумісною власністю подружжя Toyota Camry 2002 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_3 у період шлюбу було придбано автомобіль Toyota Camry 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований 01.07.2011 за відповідачем.

Оскільки, право власності на автомобіль зареєстровано за відповідачем 01.07.2011, у період шлюбу, відповідач фактично визнав обставину, що спірний автомобіль придбаний у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання відповідачем, а тому визнає спірний автомобіль Toyota Camry 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Дане твердження узгоджується із ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Оскільки, сторонами не надано доказів щодо збільшення частки у спірному майні, суд вважає за необхідне позов в цій частині задовольнити та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку автомобіля Toyota Camry 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Посилання відповідача, як на підставу відмови позову в цій частині на те, що об`єм майна, нажитого в шлюбі та яке перебуває у володінні позивачки за вартістю значно перевищує вартість автомобіля «Тойота», 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (вартість обладнання в перукарню, яке куплено за його доходи, становить не менше 40 000 доларів США, телевізор - 1 500 доларів США, спальний гарнітур - 3 000 доларів США, кімнатний гарнітур, кухонний гарнітур ручної роботи, холодильник, килими, посуд та інше) та те, що це майно має бути враховано при розподілі майна в позові про визнання права власності на Ѕ автомобіля «Тойота», не може бути підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині, оскільки інше майно (об`єм майна, яке підлягає поділу), зазначене відповідачем, не є предметом розгляду у даній справі, а тому не може бути враховано при вирішенні спору щодо поділу спірного автомобіля. Крім цього, при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (рухоме, нерухоме майно, неподільні речі, речі для професійних занять), передбачені різні способи та порядок їх поділу.

Щодо позовних вимог про стягнення грошових коштів в якості компенсації вартості Ѕ частини автомобіля Opel Vectra 1990 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 , суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_3 26.12.2015 було придбано автомобіль Opel Vectra 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Оскільки, право власності на автомобіль зареєстровано за відповідачем у період шлюбу, відповідач заперечень проти придбання автомобіля у період шлюбу не висловлював, а тому суд визнає спірний автомобіль Opel Vectra 1990 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як встановлено судом вище, оспорюваний автомобіль Opel Vectra 1990 року 14.09.2021 був відчужений відповідачем ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 (а.с. 156).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Згідно ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Згідно ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Згідно ч. 4, 5 ст. 71 СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Верховний Суд у постанові від 05.04.2019 у справі № 645/4711/15-ц зазначив, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя частину вартості спільного майна подружжя, якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби.

У вказаній постанові Верховний Суд також дійшов до висновку, що тягар доказування того, що відчуження було здійснено в інтересах сім`ї, має доводити той, хто це майно відчужив без згоди другого з подружжя.

18.08.2021 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позов до відповідача про поділ спільного майна подружжя.

14.09.2021 спірне майно - автомобіль Opel Vectra 1990 року випуску було відчужене відповідачем ОСОБА_3 на користь третіх осіб.

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач зазначає, що автомобіль Opel Vectra 1990 року випуску, був проданий по генеральному дорученню ОСОБА_8 у 2016 році, а отримані кошти в інтересах сім`ї були надані спільній дочці сторін ОСОБА_5 на купівлю власного автомобіля.

На доведення позиції відповідача в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_5 , які показала, що про продаж автомобіля Опель Вектра у 2016 році їй не відомо, коштів від його прожажу вона не отримувала, її власний автмобіль придбаний нею за її особисті кошти, а відповідач з 2016 року і до 2021 року користувався спірним автомобілем.

Не дивлячись на показання свідка ОСОБА_5 суд відхиляє доводи відповідача ще й з таких підстав.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. При цьому докази мають бути належними (які містять інформацію щодо предмета доказування), допустимими ( одержаними в порядку встановленому законом, обставини справи, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування) та достовірними (на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи).

Зазначеним вимогам докази, якими відповідач спростовує відчуження спільного майна в інтересах сім`ї, не відповідають.

Матеріали справи містять докази про відчуження 14.09.2021 оспорюваного автомобіля, доводи про те, що спірний автомобіль відчужений раніше не підтверджені будь-якими доказами. Крім того, передача автомобіля по генеральній довіреності не передбачає перехід права власності на оспорюваний об`єкт, а дозволяє лише одній стороні вчиняти певні дії в інтересах особи, яку вона представляє.

Згідно з частиною третьою статті 65 СК України та ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя (співвласника) має бути подана письмово.

Автомобіль є цінною річчю, потребує державної реєстрації, а тому його продаж може здійснюватись за письмової згоди другого з подружжя.

Оскільки норми СК України та ЦК України передбачають надання згоди іншого з подружжя (співвласника) на відчуження цінної речі, якою є автомобіль, у письмовому вигляді, тому наявність такої згоди може бути доведена лише письмовими доказами. З огляду на викладене, наявність згоди позивача на відчуження автомобіля, які ґрунтуються на показах свідка - суперечать положенням статті 78 ЦПК України щодо допустимості доказів.

Таким чином, доказів згоди ОСОБА_1 на відчуження належного подружжю автомобіля марки Opel Vectra, 1990 року випуску не надано, а твердження позивача щодо відсутності її згоди не спростовано.

Також відповідачем не доведено, що кошти від продажу оспорюваного майна були використані відповідачем в інтересах сім`ї.

Отже, судом встановлено, що відчуження автомобіля, який є спільною сумісною власністю подружжя, відбулося без згоди позивача як іншого подружжя (співласника), а тому право позивача порушене та він має право на частину вартості спільного майна, відчуженого проти його волі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу.

Згідно висновку оцінювача № 1483/21 ПП від 03.08.2021 щодо вартості транспортного засобу: Opel Vectra, державний номерний знак НОМЕР_2 , проведеного за замовленням відповідача ОСОБА_3 середня ринкова ціна транспортного засобу марки, моделі Opel Vectra, 1990 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , без врахування індивідуальних особливостей конкретного колісного транспортного засобу (фізичний стан, наявність додаткового встановленого обладнання, комплектність, укомплектованість, технічний стан, умови експлуатації, обслуговування та зберігання, тощо) становить 62 550,00 грн (а.с. 17 - 18).

У пунктах 22, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03.10.2018 у справі № 127/7029/15-ц (провадження№ 61-9018сво18).

Крім того, визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля суд враховує, що відповідачем не надано доказів щодо дійсної вартості автомобіля при його продажу (договір купівлі- продажу тощо), інших доказів вартості автомобіля, а тому при визначенні вартості автомобіля суд враховує його ринкову вартість, відповідно до висновку оцінювача № 1483/21 від 03.08.2021, згідно з яким середня ринкова вартість автомобіля становить 62 550,00 грн.

З урахуванням наведеного позивачу в порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, належить компенсувати Ѕ частину вартості зазначеного автомобіля, а саме 31 275,00 грн.

Ухвалою суду від 28.04.2022 забезпечено позов шляхом накладення арешту на транспортний засіб Toyota Camry 2002 року, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN - код НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_3 до набрання рішенням законної сили у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. В задоволенні заяви в іншій частині відмовлено.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Оскільки, позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя задоволені, клопотання про скасування заходів забезпечення позову до суду не надходило, а тому заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 28.04.2022 продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

При вирішенні питання про стягнення судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір за подачу позову в сумі 2 124,25 грн та судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову у сумі 458,80 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому судовий збір за подачу позовної заяви в сумі 2 124,25 грн підлягає стягненню із відповідача, а судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову підлягає стягненню із відповідача пропорційно до задоволених вимог, а тому стягненню з відповідача підлягає судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову в розмірі 229,40 грн, а іншу частину судового збору в розмірі 229,40 грн, суд покладає на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2-7, 9-13, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити повністю.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 автомобіль Toyota Camry 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на Ѕ частину автомобіля Toyota Camry 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 31 275 (тридцять одну тисячу двісті сімдесят п`ять) грн 00 коп в якості компенсації вартості Ѕ частини автомобіля Opel Vectra 1990 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 2 124 (дві тисячі сто двадцять чотири) грн 25 коп, судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову в розмірі 229 (дві двадцять дев`ять) грн 40 коп, всього 2353 (дві тисячі триста п`ятдесят три) грн 65 коп.

Визначити, що заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 .

Повний текс рішення складено 06.07.2022.

Суддя Ю.М. Жежер