Справа № 456/5947/21 Головуючий у 1 інстанції: Друзюк М.М.
Провадження № 22-ц/811/1009/22 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року м.Львів

Справа № 456/5947/21

Провадження № 22ц/811/1009/22

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1

розглянув справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області, ухвалене у м.Миколаїв 28 березня 2022 року у складі судді Друзюк М.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до Стрийського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про зняття арешту з майна, -

встановив:

26 листопада 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він та ОСОБА_3 успадкували квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до інформаційної довідки від 5 жовтня 2021 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься обтяження за №8766096, підстава обтяження - судовий наказ Стрийського міськрайонного суду Львівської області 2-3437 від 28 листопада 2008 року. Стрийський ВДВС повідомив, що на виконанні у відділі перебував судовий наказ від 28 листопада 2008 року № 2-3437 про стягнення з ОСОБА_4 33 497,71 грн. в користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит». 12 травня 2009 року державним виконавцем Бойко Л.Б. відкрито виконавче провадження. 24 грудня 2014 року виконавчий документ повернуто стягувачеві на підставі п.8 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того повідомлено, що справа була передана в архів та знищена у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Підставою для зняття арешту згідно з п. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнутих з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника). Запропоновано сплатити виконавчий збір у розмірі 3 349,77 грн. та 200 грн. витрат виконавчого провадження на депозитний рахунок виконавчої служби. На думку позивача, оскільки арешти майна та наявність записів в реєстрі обмежують законні права та обов`язки позивача як власника та спадкоємця цього майна, внаслідок чого він позбавляється можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, а тому просить позов задовольнити.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 28 березня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржує ОСОБА_2 . В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права. Вважає, що Стрийський ВДВС є належним відповідачем у даній справі, оскільки саме на нього покладено обов`язок зняти арешт з майна. Вказує, що суд першої інстанції внаслідок неправильної юридичної кваліфікації правовідносин не застосував норми ст.ст. 39,40 Закону України «Про виконавче провадження», які підлягали застосуванню у даній справі. Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 5 жовтня 2021 року № 278212850, на нерухоме майно ОСОБА_4 накладено арешт Відділом державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції (виконавець Бойко Л.Б.) на підставі судового наказу Стрийського міськрайсуду Львівської області № 2-3437 від 28 листопада 2008 року, реєстраційний номер обтяження: 8766096.

З довідки Новороздільської державної нотаріальної контори від 18 листопада 2021 року вбачається, що при підготовці оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено обтяження, які зареєстровані в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: арешт на все нерухоме майно від 3 березня 2011 року № 10899716, 7 березня 2008 року № 6750921, 1 червня 2009 року № 8766096.

Спадкоємцями майна ОСОБА_4 за законом є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

До складу спадкового майна входить 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З відповіді Стрийського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області від 2 листопада 2021 року вбачається, що на виконанні у відділі перебував судовий наказ № 2-3437 від 28 листопада 2008 року про стягнення з ОСОБА_4 33 497,77 грн. в користь ВАТ « Банк «Фінанси та Кредит». Боржником сплачено 3 200 грн. боргу. На даний час справа передана в архів та знищена у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Підставою для зняття арешту згідно із п. 2 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника, запропоновано сплатити виконавчий збір у розмірі 3 349,77 грн. та 200 грн. витрат виконавчого провадження на депозитний рахунок виконавчої служби.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Згідно постанови Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до закону, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності». У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 орган державної виконавчої служби у справах за позовами осіб щодо належності саме їм, а не боржникові, майна, на яке накладено арешт, може залучатися судом як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

У випадку звернення особи до суду в порядку позовного провадження з вимогою про звільнення майна з-під арешту (зняття арешту з майна) орган державної виконавчої служби не може бути належним відповідачем у такій справі.

Такі позовні вимоги можуть бути пред`явлені до особи, в інтересах якої накладено арешт.

Звертаючись до суду з цим позовом ОСОБА_2 зазначив відповідачем Стрийський відділ ДВС у Стрийському районні Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), однак вирішення справи без залучення до участі в ній стягувача за судовим наказом № 2-3437 - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (перебуває в стані припинення), який має бути відповідачем у такій справі, є порушенням вимог цивільного процесуального законодавства України, оскільки в такому випадку суд вирішує питання про права і обов`язки особи, яка не бере участі у справі, тому в порушення принципів рівності сторін та змагальності процесу позбавлена можливості давати пояснення по суті спору, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, та заперечення проти доводів і міркувань інших учасників справи.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Клопотань щодо залучення в якості співвідповідача або щодо заміни неналежного відповідача від позивача під час розгляду справи не надходило.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

З висновками суду, які відповідають встановленим обставинам справи, належить погодитися, оскільки судом правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 28 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 12 липня 2022 року.

Головуючий______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________ Ю.Р. Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк