Провадження № 2/522/2926/22
Справа № 522/1779/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Зеленюк П.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеського національного морського університету про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення заробітної плати за час відсторонення від роботи, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 24.01.2022 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Одеського національного морського університетута просить:

-Визнати незаконним та скасувати наказ №274 вк/о від 05.11.2021 про відсторонення від роботи ОСОБА_1 з дати відсторонення;

-Стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи у розмірі середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 08.11.2021 до дня допуску на роботу;

-Покласти на відповідача судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач працює в Одеському національному морському університеті з 2007 року, 09.07.2021 призначений на посаду доцент кафедри « ОСОБА_2 , фізика та астрономія» на строк з 01.09.2021 по 31.08.2025. 08.11.2021 наказом №274 вк/о позивача відсторонено від роботи без збереження заробітної плати. В наказі про відсторонення не зазначено кінцевий термін дії та причину відсторонення, але йдеться про відсторонення «до усунення причин відсторонення». Фактично причиною відсторонення можна вважати «відмова або ухилення від проведення обов`язкових пофілактичних щеплень проти COVID-19». У відповідача відсутні які-небудь документи чи зафіксовані факти відмови чи ухилення від щеплень. Активна громадянська позиція позивача не є підставою вважати, що він відмовляється чи ухиляється від проведення щеплень. Відповідач прямо не зобов1язував позивача надати дані про медичні втручання, однак п.3 наказу №358-орг від 02.11.2021 по суті містить вимогу надання працедавцеві відомостей про наявність профілактичного щеплення або абсолютних протипоказань для допуску до роботи. Позивач вважає, що в Кабінету Міністрів України не було повноважень вводити карантин, тому є підстави стверджувати, що в правому полі чинного законодавства України карантин не введено.

Ухвалою суду від 25.01.2022 провадження у справі було відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 16.03.2022.

У судове засідання 16.03.2022 учасники справи не з`явилися, розгляд справи відкладено на 26.04.2022.

Розгляд справи у судовому засіданні 26.04.2022 відкладено на 23.05.2022.

До суду 11.05.2022 надійшли додаткові пояснення ОСОБА_1 , згідно яких обрахував середній заробіток за час вимушеного прогулу.

У судовому засіданні 23.05.2022 було долучено до матеріалів справи додаткові пояснення, ОСОБА_1 надав вступне слово, вказав, що щеплення він не зробив, але роботодавець немає інформації про це. З наказом про відсторонення позивач ознайомився 10.12.2021. З метою отримання копії наказу від 02.11.2021 було відкладено розгляд справи до 15.06.2022.

Протокольною ухвалою від 23.05.2022 зобов`язано Одеський національний морський університет подати відзив.

У судовому засіданні 15.06.2022 з урахуванням того, що відповідач не з`явився, відзив не надав та була відсутня інформація про отримання копії ухвали, з метою повторного направлення ухвали, розгляд справи відкладено на 21.07.2022.

До суду 21.06.2022 надійшов відзив Одеського національного морського університету, згідно якого просять відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з тим, що для працівників закладів вищої освіти є обов`язком профілактичне щеплення проти гострої респіраторної хвороби ковід-19. Тому, вважає, що відсторонення є правомірним, адже позивач не надав відповідачу документи на підтвердження наявності щеплення або довідки про абсолютні протипоказання для проведення щеплення. Ковід-сертифікат не є медичною таємницею.

У судове засідання 21.07.2022 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Від позивача 21.07.2022 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює в Одеському національному морському університеті з 19.09.2007 року. 01.09.2021 ОСОБА_1 , призначений за результатами конкурсу на правах контракту на посаду доцента кафедри МФА по 31.08.2025 року, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с.11-17).

З копії витяг з наказу №274 вк/о Одеського національного морського університету, 05 листопада 2021 року ОСОБА_1 відсторонено від роботи без збереження заробітної плати із збереженням робочого місця з 08.11.2021 до усунення причин відсторонення. Відсторонення від роботи відбулося на виконання наказу ОНМУ від 02.11.2021р. №358-орг (а.с.18).

Наказом Одеського національного морського університету №358-орг від 02.11.2021, наказано керівникам структурних підрозділів здійснити перевірку наявності у підлеглих працівників сертифікату (запису у додатках «Helsi», «Дія») встановленого зразку про проходження щеплення проти COVID-19, документів, що підтверджують наявність медичних протипоказань щодо цього (а.с.51-52).

Наказом Одеського національного морського університету №47 вк/о від 01 березня 2022 року ОСОБА_1 поновлено на роботі з 01.03.2022 (а.с.41).

Статтею 46 Кодексу законів про працю України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Стаття 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 6 квітня 2000 року № 1645-III встановлює, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Відповідно до ч.1-2 ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» профілактичні щеплення з метою запобігання захворюванням на туберкульоз, поліомієліт, дифтерію, кашлюк, правець та кір в Україні є обов`язковими. Обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються.

Підпунктами 1-2 пункту 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 (в редакції, чинній на 08 листопада 2021 року) «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на керівників державних органів (державної служби), керівників підприємств, установ та організацій покладено забезпечення: 1) контролю за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153; 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу", крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я.

За Переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153 обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники: 1) центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів; 2) місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів; 3) закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Зміст права на працю, закріпленого положеннями частин першої і другої статті 43 Конституції України, крім вільного вибору праці, включає також відповідні гарантії реалізації цього права. Не може бути дискримінації у реалізації працівниками трудових прав. Порушення їх рівності у трудових правах та гарантіях є недопустимим, а будь-яке обмеження повинне мати об`єктивне та розумне обґрунтування і здійснюватись з урахуванням та дотриманням приписів Конституції України та міжнародних правових актів (рішення Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України від 4 вересня 2019 року № 6-р(II)/2019).

Підставою для відсторонення позивача від виконання роботи у оскаржуваному наказі вказане виконання наказу ОНМУ від 02.11.2021, згідно якого необхідно провести перевірки сертифікатів та подати списки тих, у кого відсутній сертифікат або довідка про неможливість вакцинації. Оскаржуваний наказ винесений ректором, керуючись статтею 46 Кодексу законів про працю України, статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказом МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», пунктом 41-6 постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236, що вбачається із самого наказу.

Статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» встановлено, що працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт.

Порядок відмови від здійснення обов`язкових профілактичних щеплень визначений у частині 6 статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», в якій вказано, що якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом у присутності свідків.

Окрім цього, відповідно до ч.2 ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються.

Суду не надано достатніх належних та допустимих доказів того, що роботодавцем при відстороненні позивача від роботи у зв`язку із відсутністю у нього щеплення проти COVID-19 дотримано вимог ч.6 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» в частині отримання письмового лікарського підтвердження про відмову від обов`язкового профілактичного щеплення чи акту, складеного у присутності свідків, в разі відмови дати таке підтвердження, а також вимог ч.2 ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» щодо недопуску позивача від роботи саме на підставі подання відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби.

Натомість відповідач виніс оскаржуваний наказ про відсторонення на підставі наказу від 02.11.2021, що само по собі не засвідчує юридичного факту відмови чи ухилення позивача від обов`язкового профілактичного щеплення, а також факту ненадання ним медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданого закладом охорони здоров`я.

Враховуючи викладене, винесення відповідачем оскаржуваного наказу у відношенні ОСОБА_1 , є порушенням вимог частин другої та шостої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини 2 статті 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», відсторонивши позивача від роботи з порушенням вимог законодавства, відповідач порушив законне право позивача на працю.

За таких обставин, враховуючи, що оскаржуваний наказ винесено з порушенням вимог законодавства, позовну вимогу про скасування наказу про відсторонення слід задовольнити.

Втім, судом не приймаються до уваги мотиви позивача викладені у позові щодо фактичного не ведення в Україні карантину, у зв`язку з неповноважність Кабінету Міністрів України приймати такі рішення, як необґрунтовані та безпідставні.

Щодо позовної вимоги виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час відсторонення від роботи з 08 листопада 2021 року до дня фактичного допуску до виконання посадових обов`язків (01 березня 2022 року) судом встановлено наступне.

Згідно роз`яснень, викладених у п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 № 13 зазначено, що якщо буде встановлено, що на порушення статті 46 КЗпП роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст. 235 КЗпП).

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» вона застосовується, серед іншого, у випадках вимушеного прогулу.

Згідно п. 2 вказаної постанови середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно п. 8 вказаної постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З довідки про доходи Одеського національного морського університету вбачають, що за жовтень 2021 ОСОБА_1 , нарахована заробітна плата у розмірі 20900,05 грн. у вересні 2021, у жовтні 2021 року - 16 652,64 грн. (а.с.19).

ОСОБА_1 був відсторонений від роботи з 08.11.2021 до 01.03.2022, тобто у листопаді 17 днів, у грудні 2021 року 22 дні, у січні 2022 року 19 днів, у лютому 2022 року 20 днів. В загальному кількість днів встановить 78 робочих днів.

Середньоденна заробітна плата виходячи з відомостей з довідки про доходи становить 894,11 грн.

Таким чином, середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, який підлягає виплаті позивачу становить 69740 (шістдесят дев`ять тисяч сімсот сорок) гривень 58 копійок (середньоденний заробіток у розмірі 894,11 грн. помножити на кількість днів -78).

За таких обставин позовну вимогу ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи з 08 листопада 2021 року до дня фактичного допуску до виконання посадових обов`язків 01 березня 2022 року потрібно задовольнити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Також згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача в користь позивача потрібно стягнути суму судового збору, сплаченого позивачем при подачі даного позову за вимогу про скасування наказу, в розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеського національного морського університету про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення заробітної плати за час відсторонення від роботи задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ Одеського національного морського університету №274 вк/о від 05 листопада 2021 року в частині відсторонення ОСОБА_1 від роботи.

Стягнути Одеського національного морського університету (, м. Одеса, вул. Мечникова, 34) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час незаконного відсторонення від роботи у розмірі 69740 (шістдесят дев`ять тисяч сімсот сорок) гривень 58 копійок.

Стягнути Одеського національного морського університету (, м. Одеса, вул. Мечникова, 34) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 25.07.2022 року.

Суддя: В.Я. Бондар