СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/4476/17

пр. № 2/759/124/22

11 липня 2022 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шум Л.М.

при секретарі - Лешко О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя

У С Т А Н О В И В:

22 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя (том 1, а.с. 1-4).

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що 05 липня 2003 року між сторонами було укладено шлюб, під час якого подружжям було придбано рухоме та нерухоме майно, серед якого автомобіль марки «FORD KUGA Універсал-В», 2012 року випуску та квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Транспортний засіб та квартира зареєстровані за ОСОБА_2 , хоча були придбані під час шлюбу.

В позовній заяві ОСОБА_1 просив суд ухвалити рішення, яким розділити майно, що знаходиться у спільній сумісній власності колишнього подружжя ОСОБА_3 шляхом виділення та визнання на праві приватної власності за ОСОБА_1 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виділення та визнання на праві приватної власності за ОСОБА_2 автомобіля марки FORD KUGA Універсал-В», 2012 року випуску, об`єм двигуна 1997 см. куб., номер шасі НОМЕР_1 , білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 19.04.2017 року було відкрито провадження у справі (том 1, а.с. 21).

26.10.2017 року представником позивача було подано заяву про забезпечення позову, в якій просила постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру (том 1, а.с. 37-39).

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 21.11.2017 року заяву про забезпечення позову було задоволено, накладено арешт на квартиру (том 1, а.с. 45-46).

09.11.2018 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 (том 1, а.с. 130-133).

Також 09.11.2018 року від ОСОБА_2 надійшла зустрічна позовна заява, в якій вона просила суд визнати за нею ѕ частини квартири та визнати за ОСОБА_1 ј частину квартири (том 1, а.с. 143-147).

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 09.07.2018 року було задоволено клопотання представника ОСОБА_2 , вирішено цивільну справу розглядати у загальному позовному провадженні.

25.05.2019 року судом було ухвалено закінчити підготовче засідання та призначити справу до розгляду (том 2, а.с. 207).

В судовому засіданні 17.01.2022 року були допитані свідки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які зазначили, що грошові кошти на придбання квартири було надано ними особисто ОСОБА_1 , що підтверджується відповідними розписками.

В судовому засіданні 11 липня 2022 р. позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та його представник первісний позов підтримали та просили його задовольнити, в задоволенні зустрічного позову - просили відмовити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник проти задоволення первісного позову заперечували, просили суд повністю задовольнити зустрічний позов.

Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, розглянувши подані сторонами докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовні вимоги сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що первісний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 05 липня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб.

Під час шлюбу подружжям було придбано транспортний засіб марки «FORD KUGA Універсал-В», 2012 року випуску, об`єм двигуна 1997 см. куб., номер шасі НОМЕР_1 , білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі - «транспортний засіб») та двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт придбання транспортного засобу та реєстрації за ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (том 1, а.с. 14) та листами Головного сервісного центру МВС (том 2, а.с. 115, 116).

ОСОБА_1 пояснив суду, що в 2007 році подружжя переїхало д м. Київ, до цього подружжя проживало в с. Горностаївка Херсонської області. В лютому 2011 року ОСОБА_1 почав пошуки квартири. Необхідної суми на придбання квартири подружжя не мало, у зв`язку із чим ОСОБА_1 в березні 2011 року звернуся до матері та до брата із проханням надати кошти в якості позик. Саме ОСОБА_1 займався пошуком квартири, вів перемовини із продавцем та особисто він передавав грошові кошти продавцю.

19 квітня 2011 року було укладено договір купівлі-продажу квартири між ОСОБА_6 як продавцем та ОСОБА_2 як покупцем за ціною 640 000, 00 грн. (80 000 доларів США). В договорі сторони підтвердили факт повного розрахунку за продану квартиру (п. 2.2. договору).

При цьому, ОСОБА_1 надав згоду дружині на купівлю квартири ще 11.03.2011 року (пункт 4.8. Договору).

Факт придбання квартири підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 19 квітня 2011 року, укладеним між ОСОБА_6 як продавцем та ОСОБА_2 як покупцем (том 1, а.с. 10-13). Відповідно до інформаційної довідки від 07.03.2017 року (том 1, а.с. 7-8) квартира зареєстрована за ОСОБА_2 .

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 16 квітня 2014 року у справі № 759/1863/14-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (том 1, а.с. 9). Вказаним рішенням встановлено, що з вересня 2013 року сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Рішення набрало законної сили, сторонами не оскаржувалось в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

У статті 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Окрім того, в провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 759/1805/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання автомобіля спільною власністю подружжя та витребування автомобіля з чужого незаконного володіння.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 08.12.2021 року, залишеним без змін постановою Київського районного суду міста Києва від 15.06.2022 року позов ОСОБА_1 було задоволено повністю.

Судами у зазначеній справі встановлено, що автомобіль було придбано під час перебування у шлюбі та спільного проживання, за спільні кошти подружжя, 24 січня 2017 року ОСОБА_2 відчужила транспортний засіб на користь ОСОБА_8 шляхом укладення договору купівлі-продажу, на що ОСОБА_1 згоди не надавав. Суди, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 встановили, що автомобіль належав подружжю ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 82 ЦПК України зазначені обставини доказуванню не підлягають і беруться судом до уваги. Окрім того, Київський апеляційний суд в постанові від 15.06.2022 року зазначив, що спір № 759/4476/17 стосується автомобіля.

Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц (провадження № 61-2446св18), від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц (провадження № 61-8518св18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Суд приходить до висновку, що автомобіль є спільним майном подружжя ОСОБА_3 , отже підлягає поділу.

Водночас, суд вважає, що ОСОБА_1 довів, що квартира придбана ним за особисті кошти, і не є спільним майном подружжя, з огляду на наступне.

В судовому засіданні 17 січня 2022 року свідок ОСОБА_4 , яка є матір`ю ОСОБА_1 зазначила, що допомагала утримати родину до моменту придбання ними житла (квартири). ОСОБА_1 звернувся до матері із проханням надати кошти.

ОСОБА_4 надала ОСОБА_1 грошові кошти на придбання квартири: в загальній сумі 10 000 доларів США: 5 000 доларів США - в якості дарунку, 5 000 доларів США - в якості позики. Кошти ОСОБА_4 надала з власних збережень.

05.03.2011 року ОСОБА_4 передала кошти в м. Запоріжжя ОСОБА_1 на підтвердження чого ним було складено розписку. Оригінал розписки оглянуто судом в судовому засіданні 17.01.2022 року.

ОСОБА_1 особисто повернув кошти матері, отримані в якості позики від ОСОБА_4 .

Свідок зазначила, що 20 000 доларів США були в родині ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в готівковій формі. Ці кошти ОСОБА_2 забрала в момент, коли залишила спільне місце проживання.

Окрім того, свідок ОСОБА_5 пояснив, що 05.03.20211 року передав грошові кошти в розмірі 60 000 доларів США ОСОБА_1 в якості позики, на підтвердження чого останнім було складено розписку.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16, постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 755/9955/15-ц (провадження № 61-8976св19).

Більш того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2020 року у справі № 916/667/18 (провадження № 12-145гс19), досліджуючи питання змісту умов договору про передачу грошових коштів та правової природи подібного за змістом пункту договору, дійшла таких висновків: під розпискою на практиці, як правило, розуміється письмовий документ, який містить відомості про певні обставини, наприклад про отримання однією особою від іншої грошей, іншого майна тощо. Розписка у такому значенні є письмовим доказом. Таке розуміння узгоджується із законом. Так, відповідно до частини першої статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 545 ЦК України в разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання; у цьому разі настає прострочення кредитора. Відповідно до абзацу третього частини першої статті 937 ЦК України письмова форма договору зберігання вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчено розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Відповідно до частини другої статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (пункти 7.26, 7.27).

Свідки підтвердили, що запозичені кошти ОСОБА_1 повертав особисто ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . К вересню 2013 року ОСОБА_1 накопичив 20 000 доларів США для того, щоб повернути борг ОСОБА_5 . Проте, ці кошти (готівку) ОСОБА_2 привласнила і залишила квартиру, в якій проживала родина. З цього моменту спільне проживання сторін було припинено.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що позичені кошти ОСОБА_1 повертав йому після розірвання шлюбу (до початку 2017 року).

Після повернення отриманих коштів у позику ОСОБА_1 зрозумів, що ОСОБА_2 претендує на квартиру, тому і звернувся до суду із позовом про поділ майна подружжя.

Окрім того, в засіданні 17.01.2022 року ОСОБА_1 та свідки ОСОБА_1 , ОСОБА_4 підтвердили, що ОСОБА_1 з моменту придбання квартири сплачує кошти на утримання квартири. Цей факт не заперечувався і ОСОБА_2 .

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власності дружини, чоловіка, є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Таким чином, у разі виникнення спору у суді має доводитися не факт належності майна до спільної власності, а обставини, які виключають виникнення спільної сумісної власності на спірне майно. Схожі правові висновки виклав Верховний Суд України у постановах від 02 жовтня 2013 року у справі № 6-79цс13, від 03 червня 2015 року у справі № 6-38цс15, від 19 червня 2013 року у справі № 6-55цс13, від 01 липня 2015 року у справі № 6-612цс15, від 07 вересня 2016 року у справі № 6-801цс16, від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц (провадження № 14-325цс18), Верховний Суд у постанові від 22 лютого 2021 року у справі № 264/2232/19 (провадження № 61-10958св20), від 18 червня 2018 року у справі № 711/5108/17 (провадження № 61-1935св18), від 22 січня 2020 року у справі № 711/2302/18 (провадження № 61-13953св19), від 04 квітня 2018 року у справі № 1316/3987/12-ц (провадження № 61-3838св18).

Таким чином, суд приходить до висновку, що квартира придбана ОСОБА_1 хоча і під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 , проте за грошові кошти, отримані ОСОБА_1 особисто від своєї матері та брата, що виключає виникнення спільної сумісної власності. Отже, квартири є особистим майном ОСОБА_1 .

Водночас, суд не приймає доводи ОСОБА_2 про те, що квартира була придбана за її особисті кошти, з огляду на наступне.

19.04.2011 року між ОСОБА_9 як позикодавцем та ОСОБА_2 як позичальником було укладено договір позики. Предметом договору є надання безпроцентної позики в розмірі 65 000 тисяч доларів США позичальнику терміном на три роки.

Суд зауважує на тому, що надана копія договору позики (том 2, а.с. 157) не містить доказів на підтвердження факту передачі ОСОБА_9 та отримання ОСОБА_2 грошових коштів в якості позики.

Відповідно до ч. 2 ст. 1046 Цивільного кодексу України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В договорі не зазначено на що саме надано грошові кошти та не зазначено, що кошти передані ОСОБА_2 .

Тому посилання ОСОБА_2 на той факт, що квартира була придбана за її власні грошові кошти не підтверджені належними доказами.

Щодо доводів ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 не утримував спільну доньку сторін - ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд зазначає наступне.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.04.2014 року у справі № 759/1863/14-ц шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_10 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.02.2014 року і до її повноліття.

На виконання вказано рішення судом було видано виконавчий лист.

Водночас, судом встановлено, що донька сторін - ОСОБА_10 з 2009 року по 30 червня 2017 року проживала з бабусею - ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою, виданою 14.07.2017 року, вих. № 02-07/334, Горностаївською загальноосвітньою школою № 1 (том 1, а.с. 104). Весь цей час ОСОБА_1 сплачував аліменти на користь бабусі ОСОБА_11

01.08.2018 року старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Скляренко Н.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56881788 з виконання рішення суду про стягнення аліментів

Надана ОСОБА_2 довідка про перерахунок заборгованості по аліментам від 18.09.2018 року не може бути прийнята судом до уваги як доказ на підтвердження ухилення ОСОБА_1 від утримання доньки, з огляду на наступне.

ОСОБА_1 звернувся з вимогами про визнання неправомірними дій головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Белана І.В. при виконанні виконавчого провадження № 56881788 при примусовому виконанні виконавчого листа № 759/1863/14-ц від 14.05.2014 року, виданого у цивільній справі про стягнення аліментів на утримання дитини.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.02.2019 року скаргу ОСОБА_1 було задоволено: визнано неправомірними дії головного державного виконавця в частині складення розрахунку зі сплати аліментів станом на 16.01.2019 р. у сумі 7 436,03 грн. згідно виконавчого листа №759/1863/14-ц виданого 14.05.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02.09.2019 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 21 лютого 2019 року було закрито на підставі заяви представника ОСОБА_2 .

Окрім того, матеріали справи містять докази на підтвердження утримання ОСОБА_1 доньки (том 2, а.с. 98-103; том 2, а.с. 107; том 3, а.с. 39-42).

Посилання ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 не працював, не утримував родину спростовуються наданими довідками про доходи ОСОБА_1 та копією трудової книжки.

Проживання доньки сторін з ОСОБА_2 саме по собі не є підставою для відступлення від засад рівності часток відповідно до ч. 3 ст. 70 Сімейного кодексу України, і враховуючи той факт, що ОСОБА_1 доведено факт придбання квартири за особисті кошти, зустрічні вимоги ОСОБА_2 про визнання за нею ѕ частки квартири задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

ОСОБА_1 при зверненні до суду обрав саме такий спосіб та порядок поділу майна шляхом виділення внатурі майна, тому враховуючи викладене первісний позов підлягає задоволенню.

Позивачем ОСОБА_1 при поданні позову було сплачено судовий збір в загальній сумі 4 800, 00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. 60, 61, 62, 63, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України, ст. 76, 77, 81, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_12 про поділ майна подружжя- задовольнити.

Визнати право приватної власності на двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Визнати право приватної власності на транспортний засіб марки «FORD KUGA Універсал-В», 2012 року випуску, об`єм двигуна 1997 см. куб., номер шасі НОМЕР_1 , білого кольору за ОСОБА_2 .

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 поділ майна подружжя - відмовити .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , судові витрати в розмірі 4800 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Суддя: Л.М. Шум