Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 289/2141/18
Провадження № 2/935/33/22
РІШЕННЯ

Іменем України

18 травня 2022 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Пасічного Т.З.

із секретарем Сьомак Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Коростишева в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Радомишльської об`єднаної міської ради, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно та за позовною заявою третьої особи ОСОБА_2 до Радомишльської об`єднаної міської ради Житомирської області, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_1 про визнання права на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову вказала наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на все майно. Спадкова справа після його смерті не заводилася. За життя ОСОБА_3 постійно проживав у житловому будинку АДРЕСА_1 . Нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок, що належав померлому ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутні документи, необхідні для видачі даного свідоцтва. У зв`язку з неможливістю оформити спадкові права через нотаріальну контору позивач просить позов задовольнити, з врахуванням заяви про уточнення позовної заяви, визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Третя особа ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову вказала наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на все майно. Спадкова справа після його смерті не заводилася. За життя ОСОБА_3 отримав право власності на земельну ділянку згідно з державним актом серії ЯБ №734869, площею 2,38 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та право на земельну ділянку згідно з сертифікатом на земельну ділянку розміром 3,71 га без визначення меж земельної ділянки в натурі КСП «Нива». На даний час відсутні оригінали та не збереглися копії зазначених державного акта і сертифікату. Нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки, що належали померлому ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутні документи, необхідні для видачі даного свідоцтва. У зв`язку з неможливістю оформити спадкові права через нотаріальну контору позивач просить позов задовольнити, з врахуванням заяви про уточнення позовної заяви, визнати за нею право власності на земельну ділянку згідно з державним актом серії ЯБ №734869 та право згідно з сертифікатом на земельну частку (пай) серії ЖТ №0046383, який належав ОСОБА_3 .

Позивач, третя особа в судове засідання не з`явилися, позивачі та представник позивача подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Просить суд розглянути дану справу на підставі наявних доказів у справі.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, заяви позивача, третьої особи, представника відповідача, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 . Спадкоємцями померлого є його діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно повідомлень з Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області №844/01-16 та № 845/01-16 від 28.10.2021р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки у спадкоємців відсутні необхідні документи, та рекомендовано звернутися до суду.

Радомишльською державною нотаріальною конторою ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 01.11.2003р., згідно якого спадкове майно складається із цілого жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 6000 кв.м., яка не перебуває у приватній власності.

З відповіді від 10.03.2020р., наданої відділом у Радомишльському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області вбачається, що на ім`я ОСОБА_3 зареєстровано сертифікат на земельну частку (пай) ЖТ №0046383 від 20.12.2000р. на підставі свідоцтва про право на спадщину №55412001, реєстр №117982, який він отримав. Додатково повідомлено, що згідно п.5 Указу Президента України від 08.08.1995р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємством і організаціям» передбачено, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадилися відповідною районною державною адміністрацією. Сертифікати на право на земельну частку (пай) видавалися в одному екземплярі, тому їх архівні копії відсутні та у відділі не зберігаються.

На адвокатський запит відділом у Радомишльському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області надано відповідь від 19.11.2019р., з якої вбачається, що за результатами розгляду інформаційного запиту щодо отримання копії державного акта про право власності (користування) земельною ділянкою серії ЯБ №734869, виданого на ім`я ОСОБА_3 , на земельну ділянку 2,38 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вказаний державний акт у відділі відсутній.

Оформити спадкові права на житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , земельну частку (пай) розміром 3,71 га. та земельну ділянку серії ЯБ №734869 розміром 2,38 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мають можливості у зв`язку з відсутністю документів.

Вказані факти сторонами не оспорюються та ними визнаються. Крім того, що зазначені обставини сторонами визнаються, вони підтверджуються матеріалами справи.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч.1,3 ст.1268 ЦК України).

Частиною 1ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Частина 2 ст.14 Конституції України визначає, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною 1 ст.55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно з ч.1 ст.64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбаченихКонституцією України.

Відповідно до статті 131 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Згідно п. «а» ч. 3 статті 152 Земельного Кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними (пункт 2).

Частина 5 даного Указу вказує, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Відповідно до Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» № 666/94 від 10.11.1994 року, право на земельну частку (пай) є об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному вираженні.

Частиною 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-ІV, визначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Згідно ст. 46, п.2 ч.1 ст.49 Глави 4 та ст.67 Глави 7 Закону України «Про нотаріат», Свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) після смерті фізичних осіб може бути видане на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) чи договорів дарування, міни, чи свідоцтва про право на спадщину, чи рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку.

У відповідності достатті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 за життя, правомірно набув право на земельну частку (пай) розміром 3,71 га в умовних кадастрових гектарах. А тому, право на вказану земельну ділянку увійшло до складу спадщини.

Частиною першою статті 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Як вбачається з частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зазначені обставини у їх системному зв`язку свідчать, що є всі підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні в справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки позивач та третя особа позбавлені можливості оформити свої спадкові права на житловий будинок та земельні ділянки у нотаріуса, тому позови підлягають задоволенню.

Невизнані права позивача та третьої особи, як спадкоємців за законом, підлягають захисту в судовому порядку шляхом постановлення рішення про визнання їх права на спадкове майно, оскільки в інший спосіб захистити своє право вони не мають можливості.

Враховуючи викладене, на підставі ст.55, 124 Конституції України, ст.ст.328, 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, ст.ст.131,152 Земельного Кодексу України, керуючись ст.ст. 3-5, 10-13, 76-81, 82, 141, 200, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позов третьої особи ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , право власності на земельну ділянку згідно з державним актом серії ЯБ №734869 та право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0046383, який належав ОСОБА_3 та який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 18.05.2022 року.

Суддя Т.З.Пасічний