Справа № 308/5025/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 липня 2022 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:
Головуючого судді - Крегул М.М.,
при секретарі судового засідання Тимко М.В.,
представника позивача адвоката Бойко Б.Б.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Ужгород, клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку, у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача 1: ОСОБА_2 , відповідача 2: Ужгородської міської ради, третя особа без самостійних вимог на боці позивача: ОСОБА_3 про скасування рішень міської ради та скасування реєстрації земельної ділянки в поземельній книзі та в реєстрі речових прав, -
27.04.2022 року до Ужгородського міськрайонного суду надійшов вищезазначений позов.
29.04.2022 року Ухвалою суду відмовлено у задоволення заяви позивача про забезпечення позову накладення арешту на земельну ділянку.
Ухвалою судді від 18.05.2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Подане клопотання про забезпечення позову ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що предметом спору є те, що відповідачі по справі - ОСОБА_2 та Ужгородська міська рада, вдаючись до незаконних дій створили ситуацію за якої вільна від нерухомого майна земельна ділянка, яка є землями загального користування (проїздом), була сформована та внесена в базу, як землі торгівлі та в подальшому була передана оренду.
Третя сторона без самостійних вимог на боці позивача ОСОБА_3 придбала у заявниці земельну ділянку, що розташована поруч в АДРЕСА_1 .
На вище наведеній ділянці було запроектоване нове будівництво, на яке заявниця, будучи ще власником, отримала відповідну дозвільну та містобудівну документацію.
Згідно містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № 78/2013 та містобудівних умов та обмежень від 10.06.2013 року в п. 10 «забезпечення умов транспортно-пішохідного зв`язку» - було передбачено під`їзд до ділянки з боку АДРЕСА_1 . Також це вбачається у матеріалах польових геодезичних робіт і плану земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки (збірний кадастровий план суміжних землевласників та землекористувачів), що складений згідно договору № 496 від 14.10.2011 року ТОВ «Байт».
Позивач вказує, що цим під`їздом користується вона та третя сторона по справі ОСОБА_3 , а також сусідній гаражний кооператив що знаходиться по сусідству.
Як стверджує позивач, ОСОБА_4 постійно перешкоджала у проїзді до ділянки заявниці, та інших сусідніх ділянок, який проходить поруч належного їй магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », так як мала намір за рахунок території проїзду влаштувати терасу.
Також, ОСОБА_1 зазначає, що відповідачка вдалася до незаконних дій з метою отримання права на територію заїзду, подавши до міської ради ряд заяв, з неправдивими відомостями, та отримавши відповідні рішення створила ситуацію за якої у неї виникло право просити спірну ділянку (територію заїзду) в оренду.
Відповідно до технічної документації по посвідченню права власності на земельну ділянку (про яку йде мова вище), розробленої ПП ОСОБА_5 , а саме ст. 25 даної документації міститься експлікація угідь згідно якої під капітальною одноповерховою забудовою 34.76 м.кв., під проходами та проїздами - 20,24.
Скориставшись даним рішенням ОСОБА_7 замовила та виготовила документацію на підставі якої змістила свою ділянку так, щоб за її межі виходила частина майна (власного магазину).
При цьому відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.06.2021 року (критерій пошуку - Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 4258588) площа належного їй відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.01.2004 року магазину на ділянці - не змінилася та має ту ж саму загальну площу 26,2 кв.м.
У заяві ОСОБА_1 зазначає, що спірна земельна ділянка не повинна була бути сформованою, так як насправді нерухомого майна на ділянці не було (до незаконних маніпуляцій зі зміною конфігурації), ділянка призначення для загального користування (проходу та проїзду) і така не мала права надаватися в оренду без проведення земельних торгів.
В подальшому, як стверджує позивач, ОСОБА_6 , скориставшись тим що частина майна (2,76 м.кв.) вже розташована на землі комунальної власності, звернулася з відповідною заявою в Ужгородську міську раду де їй було надано рішення 51 сесії 7 скликання від 10.09.2020 року №2106 «Про надання та відмову дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» в якому вирішила: надати дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок з подальшою передачею в оренду - п 2.18. Фізичній особі- підприємцю ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0215 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по АДРЕСА_1 .
В подальшому 16.12.2021 року ОСОБА_6 зареєструвала речове право оренди спірної ділянки за номером в РРПВН 45853759.
Заявник також вказує, що тільки отримавши спірну ділянку в оренду, відповідач одразу звернулася з заявою про надання їй дозволу на викуп земельної ділянки, намагаючись стати її власником а не орендарем.
За твердженнями заявника, такі дії відповідачів по справі можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, так як в їх результаті ділянка отримана в оренду в незаконний спосіб, перейде у власність ОСОБА_6 , а в подальшому може бути відчужена третім особа, забудована, тощо.
Таким чином, позивач вважає, що відповідачі по справі ігнорують наявність спору, та продовжують вживати дії щодо земельної ділянки яка є його предметом, та мають на меті здійснити її відчуження з комунальної власності на користь відповідача ОСОБА_6 ..
У судовому засіданні представник позивача адвокат Бойко Б.Б. підтримав клопотання про забезпечення позову, просив таке задовольнити з підстав наведених у ньому.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.
Суд, вивчивши клопотання про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Підставою звернення позивача ОСОБА_1 до суду з даним позовом слугувало те, що на її переконання відповідач ОСОБА_6 незаконно отримала в оренду, а в подальшому має намір отримати у власність, частину земельної ділянки, яка є землею загального користування (проїздом, проходом) в тому числі і до земельної ділянки позивача і до поруч розташованого гаражного кооперативу і вважає порушеними її права та інтереси.
Заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, так як ділянка отримана в оренду в незаконний спосіб, перейде у власність відповідача, а в подальшому може бути відчужена третім особам, забудована, тощо.
У частинах першій, другій статті 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Тобто, вжиті судом заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.
Судом з`ясовано обсяг позовних вимог ОСОБА_1 до відповідачів, дані про особу відповідачів, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, заявленим позовним вимогам.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав і законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову у справі є існування загрози переходу земельної ділянки у власність і в подальшому відчуження третім особам. Оскільки долученими до матеріалів справи доказами, на переконання суду, позивачем доведено наявність такої загрози, що у свою чергу призведе до ускладнення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача має очевидний та об`єктивний характер, так як відповідачі можуть у будь який спосіб відчужити вказану земельну ділянку третій особі, про що свідчить прийняте рішення Ужгородською міською радою та надання дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок щодо яких виник спір.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, а також суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а і інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову за результатами розгляду заяви про забезпечення позову не є вирішенням спору по суті без фактичного його розгляду судом. Вжиття заходів забезпечення позову, у даному випадку, суд вважає вимушеним заходом, оскільки, невжиття заходів забезпечення може утруднити виконання рішення суду.
Судом не встановлено підстав, визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову.
На підставі викладеного вище , враховуючи те, що між сторонами наявний спір, суд приходить до висновку про наявність підстав для вжиття заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельну ділянку, шляхом заборони відповідачам ОСОБА_6 та Ужгородській міській раді розпоряджатися нею.
Керуючись ст.ст.149, 150, 153, 157, 260-261, 353-355 ЦПК України, -
Клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.
Копію ухвали про вжиття заходів забезпечення позову направити негайно для виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул