Справа № 950/2309/21
Номер провадження 2/950/100/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2022 року Лебединський районний суд Сумської області
в складі: головуючого судді Стеценка В. А.,
за участю секретаря Радковської О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за позовом адвоката Жалковського Володимира Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про відшкодування втрат;
Представник позивачки звернувся до суду з даною позовною заявою до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.08.2020 року позивачка продала відповідачу житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , у якому на прохання третьої особи матері відповідача для створення враження обжитої оселі тимчасово були залишені речі, належні позивачці.
Проте, в подальшому ці речі позивачці не були повернуті у зв`язку з їх утилізацією відповідачем.
При цьому відповідач відмовляється компенсувати збитки, завдані знищенням майна, тому представник позивачки звернувся до суду та просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування завданої матеріальної, моральної шкоди та судові витрати по справі.
Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечили.
Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися, хоча про час, дату та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили.
З паспорта, картки (а.с. 5), досліджених в судовому засіданні вбачається, що позивачкою є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
З договору (а.с. 6-7), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 13.08.2020 року сторонами укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, розташованих по АДРЕСА_1 .
З акту (а.с. 8), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 28.08.2020 року після укладення договору купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 , в ньому залишилося належне позивачці рухоме майно, а саме: газова плита, витяжка, холодильник, комплект меблів-стінка, платяна шафа, трельяж, платяна шафа (лакована), стіл лакований, тумба під телевізор, палац.
З довідки та свідоцтв (а.с. 9-11), досліджених в судовому засіданні вбачається, що загальна вартість газової плити, витяжки, холодильника, комплекту меблів-стінка, 2-х платяних шаф, трельяжу, столу лакованого, тумби під телевізор, палацу на думку фізичних осіб-підприємців ОСОБА_4 та ОСОБА_5 складає 11 800 грн. 00 коп.
Вислухавши позивачку та її представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, між сторонами склалися цивільні правовідносини, позовні вимоги пов`язані зі спорами, що виникають із відшкодування матеріальної та моральної шкоди і підлягають до задоволення, так як в судовому засіданні було встановлено, що 13.08.2020 року позивачка продала відповідачу житловий будинок з надвірними спорудами, розташовані по АДРЕСА_1 , у якому на прохання третьої особи залишились належні позивачці речі загальною вартістю 11 800 грн., які в подальшому позивачці не були повернуті у зв`язку з їх утилізацією відповідачем.
Відповідачем збитки, завдані знищенням майна позивачки компенсовані не були.
Крім того, неправомірними діями відповідача позивачці завдано душевних страждань, хвилювань та переживань, що негативно відобразились на її психоемоційному стані, вона була змушена захищати своє порушене право у судовому порядку, витрачаючи при цьому значних зусиль та часу для його відновлення. Захист свого права вимагав від неї додаткових зусиль для організації свого часу, побуту.
Ці обставини призвели до виникнення у неї хвилювань та переживань, що негативно відобразилось на стані її здоров`я.
Вказані обставини були встановлені з пояснень представника позивачки та матеріалів справи і не були оспорені в судовому засіданні.
Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно із ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Згідно п.п. 3, 4, 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Суд враховує те, що відповідач та третя особа були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, але від них не надійшло повідомлення про причини неявки, заяви про розгляд справи за їх відсутності чи про відкладення її розгляду.
Крім цього, суд приймає до уваги те, що позивачка та її представник не заперечують проти ухвалення рішення у відсутності відповідача та третьої особи, на підставі наявних у справі доказів.
Суд бере до уваги, що згідно вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні позивачкою та її представником було доведено, щонеправомірними діями відповідача позивачці була завдана матеріальна шкода, вартість якої визначена позивачкою в сумі 11 800 грн., а відповідачем не було доведено того, що зазначена шкода відсутня, має інший розмір чи, що існують обставини, які виключають необхідність сплати втрат, завданих знищенням майна позивачки.
Тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення коштів на відшкодування матеріальної шкоди, виходячи з розрахунків наданих позивачкою та її представником.
Також на думку суду в судовому засіданні було доведено, що протиправними діями відповідача щодо знищення належного позивачці майна, останній було завдано моральних переживань і душевних страждань, що негативно відобразились на її психоемоційному стані, і змусило змінити звичний спосіб життя, зокрема захищати своє порушене право у судовому порядку.
Тому суд дійшов висновку про заподіяння позивачці моральної шкоди внаслідок знищення належного їй майна.
Що стосується розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, то суд зазначає наступне.
Як передбачено ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правовідношення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).
Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.
Визначаючи розмір моральної шкоди слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням вказаних позивачем і встановлених судом обставин справи та характеру спірних правовідносин, тривалості моральних страждань у зв`язку з необхідністю докладання додаткових зусиль для доведення своїх вимог щодо розгляду звернення, глибини та ступеню моральних страждань, яких зазнав позивач, враховуючи ступінь вини відповідача.
З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що розмір моральної шкоди в сумі 5 000 гривень є достатнім та співмірним із тривалістю порушених прав та характером завданої позивачці майнової шкоди і буде відповідною, достатньою та справедливою грошовою компенсацією за завдану моральну шкоду.
Тому суд вважає необхідним позовні вимоги про відшкодування матеріальної і моральної шкоди задовольнити повністю а також стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України.
На підставі вище наведеного, керуючись ст.ст. 2-5, 76-80, 141, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, ч.1 ст. 1166, ч.1 ст. 1167 ЦК України;
Позовну заяву адвоката Жалковського Володимира Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про відшкодування втрат задовільнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на відшкодування вартості знищеного майна 11 800 грн. 00 коп., на відшкодування моральної шкоди, пов`язаної зі знищенням майна 5 000 грн. 00 коп., а всього 16 800 грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя В. А. Стеценко