П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2022 року м. Київ

Справа № 372/2508/21

Провадження: № 22-ц/824/2393/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Вербової І.М., Нежури В.А.,

секретар Івасенко І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Рябошлик Вероніки Ігорівни в інтересах Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації Київської міської ради (КМДА) Янович Іванни Ярославівни

на рішення Обухівського районного суду Київської області від 29 вересня 2021 року, ухвалене під головування судді Зінченко О.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації Янович Іванни Ярославівни, третя особа: Головне управління Державної податкової служби у м. Києві, про скасування запису про обтяження в реєстрі,

в с т а н о в и в :

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є дружиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_2 залишилось наступне майно, а саме, садовий будинок АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,12 га, кадастровий №:03:037:0172, з цільовим призначенням - для колективного ведення садівництва, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, Козинська селищна рада, які належали йому на праві власності. У зв`язку зі смертю чоловіка, вона, позивачка, розпочала процес вступу у спадщину. В ході оформлення спадщини вона з`ясувала, що на садовий будинок накладено обтяження у вигляді податкової застави №39695520, запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт вищевказаного нерухомого майна. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04.02.2021 року вказане обтяження накладено у зв`язку із виникненням права податкової застави на підставі акту опису майна №589/26-15-10-03-26 від 14.12.2020 року ГУ ДПС у м. Києві та рішення ГУ ДПС у м. Києві №19268-13 від 21.10.2020 року про опис майна у податкову заставу. На підставі цього рішення, державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Янович І.Я. прийнято рішення №55691887 від 14.12.2020 року про накладення відповідного запису про обтяження №39695520. Згідно відповіді на адвокатський запит ГУ ДПС у м. Києві №19155/6/26-15-13-06-22 від 24.02.2021 року ОСОБА_2 на податковому обліку в ГУ ДПС у м. Києві не перебуває, податкова заборгованість відсутня і реєстрація ГУ ДПС у м. Києві обтяження щодо нього не відбувалась. На підставі вказаної відповіді ГУ ДПС у м. Києві ОСОБА_1, звернулась 14.05.2021 року до державного реєстратора із заявою про внесення змін до Державного реєстру прав щодо виправлення технічної помилки, а саме погашення помилкового запису про обтяження №39695520. Однак, рішенням №58588004 від 07.06.2021 року державного реєстратора прав на нерухоме майно департаменту з питань реєстрації КМДА Мовчан А.С. у задоволенні вищевказаної заяви було відмовлено. За наведених обставин, просила суд визнати припиненим право податкової застави на об`єкт нерухомого майна, а саме садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження, номер запису 39695520 (спеціальний розділ), відкритий за рішенням державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Янович І.Я. №55691887 від 14.12.2020 року на об`єкт обтяження, а саме житловий будинок з надвірними будівлями (садовий будинок), розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 29 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 про скасування запису про обтяження в реєстрі задоволено.

Визнано припиненим право податкової застави на об`єкт нерухомого майна садовий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_2 (який належав ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Козинською селищною радою Обухівського району Київської області 11.02.2010 року, виданого на підставі рішення виконкому Козинської селищної ради №6/29 від 28.01.2010 року, зареєстрованого КП Київської обласної ради «Обухівське бюро технічної інвентаризації» 11.02.2010 року, реєстраційний №29677057, номер запису 72 в книзі 5), яке виникло на підставі акту опису майна, №589/26-15-10-03-26 від 14.12.2020 року ГУ ДПС у м. Києві та рішення ГУ ДПС у м. Києві №19268-13 від 21.10.2020 року про опис майна у податкову заставу.

Скасовано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження, номер запису 39695520 (спеціальний розділ) відкритий за рішенням державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Янович І.Я. №55691887 від 14.12.2020; підстава для державної реєстрації: акт опису майна, №589/26-15-10-03-26 від 14.12.2020 року ГУ ДПС у м. Києві та рішення ГУ ДПС у м. Києві №19268-13 від 21.10.2020 року про опис майна у податкову заставу; об`єкт обтяження: житловий будинок з надвірними будівлями (садовий будинок), розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнуто з державного реєстратора прав на нерухоме майно департаменту з питань реєстрації КМДА Янович І.Я. на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_3 в інтересах державного реєстратора Янович І.Я. направила апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині сплати судового збору та відмовити у стягненні судового збору з державного реєстратора.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи в частині зобов`язання державного реєстратора щодо сплати судового збору. Зокрема вказала, що державним реєстратором Янович І.Я. було прийнято законне та вмотивоване рішення від 14.12.2020 року №55691887 про проведення державної реєстрації обтяження - податкової застави на зазначений будинок. Відмітила, що відповідь на адвокатський запит ГУ ДПС у м. Києві від 24.12.2021 року містить інформацію про те, що відповідно до даних інформаційних ресурсів ДПС, платник податків ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_1 ) на податковому обліку в ГУ ДПС у м. Києві не перебуває, податкова заборгованість по сплаті податків, зборів та інших платежів, адміністрування та сплата яких контролюється, ГУ ДПС у м. Києві не обліковується. Однак, судом не враховано, що відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно податкова застава на садовий будинок за вищевказаною адресою зареєстрована за особою з податковим номером . Окрім того, мотивувальна частина рішення Обухівського районного суду Київської області від 29 вересня 2021 року не містить доводів незаконності рішення державного реєстратора, державним реєстратором прийнято рішення відповідно до законодавства України та в межах наданих повноважень, а тому судові витрати не можуть бути покладені на Департамент з питань реєстрації КМДА.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 21 лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні адвокати Онученко Д.С. та Гаврилюк М.В. заперечували проти апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Державний реєстратор Янович І.Я. та представник Головного управління Державної податкової служби у м. Києві в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вислухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 ..

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер.

За життя, ОСОБА_2 на праві приватної власності належав садовий будинок АДРЕСА_3 ,

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04.02.2021 року, 14.12.2020 року державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Янович І.Я. прийнято рішення №55691887 від 14.12.2020 про накладення обтяження №243025040 у зв`язку із виникненням права податкової застави на підставі акту опису майна №589/26-15-10-03-26 від 14.12.2020 ГУ ДПС у м. Києві та рішення ГУ ДПС у м. Києві №19268-13 від 21.10.2020 про опис майна у податкову заставу.

Згідно відповіді на адвокатський запит ГУ ДПС у м.Києві №19155/6/26-15-13-06-22 від 24.02.2021 року, ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на податковому обліку в ГУ ДПС у м. Києві не перебуває, податкова заборгованість відсутня і реєстрація ГУ ДПС у м. Києві обтяження щодо нього не відбувалась.

14.05.2021 року ОСОБА_1 подала державному реєстратору заяву №256459245 про внесення змін до Державного реєстру прав щодо виправлення технічної помилки, а саме погашення помилкового запису про обтяження №39695520 у зв`язку із тим, що податкова застава зареєстрована за іншою особою.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно департаменту з питань реєстрації КМДА Мовчан А.С. №58588004 від 07.06.2021 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 було відмовлено, у зв`язку із тим, що такі дії вчиняються лише на підставі рішення суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що виникнення права податкової застави у відповідності до акту опису майна №589/26-15-10-03-26 від 14.12.2020 ГУ ДПС у м. Києві та рішення ГУ ДПС у м. Києві №19268-13 від 21.10.2020 про опис майна у податкову заставу по відношенню до майна померлого ОСОБА_2 є помилковим, а тому вчинена державним реєстратором реєстраційна дія щодо накладення обтяження на майно ОСОБА_2 є незаконною.

Колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

У частині другій статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній до 16 січня 2020 року, яка діяла на час звернення позивачів з позовом у цій справі) унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування.

За змістом зазначеної норми, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Законом України від 05 грудня 2019 року № 340-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року, яка діяла на час прийняття судами оскаржених судових рішень) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

За змістом наведеної норми у чинній редакції (яка діяла на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення), на відміну від положень статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Викладене свідчить, що з 16 січня 2020 року, тобто, на час пред`явлення позову та на час ухвалення судом судового рішення у цій справі, такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не передбачав.

У пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» встановлено, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом.

Отже, за змістом цієї норми виконанню підлягають судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто, до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому, починаючи з 16 січня 2020 року, такий спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Подібні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 23 червня 2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 278/3367/19.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачкою обрано неналежний спосіб захисту, та, як наслідок, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису обтяження.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Аналогічний висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

У постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 Велика Палата Верховного Суду вказала про те, що позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивач визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема, і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Державний реєстратор не може виступати належним відповідачем у такому спорі.

Зміст і характер правовідносин між учасниками справи, яка переглядається, а також встановлені судом першої інстанції обставини справи, підтверджують, що спір виник між позивачкою та ГУ ДПС у м. Києві, якє є обтяжувачем спірного майна, та яке позивачка помилково зазначила як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Подібні за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 295/2868/19 (провадження № 61-10421св20), від 22 грудня 2021 року у справі № 175/1243/19 (провадження № 61-2682св21).

Отже, державний реєстратор Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації Янович І.Я. є неналежним відповідачем, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , пред`явлених до неї, слід відмовити.

Слід відмітити, що у постанові 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду, а відтак посилання ОСОБА_1 на висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 року у справі № 490/5986/17, від 04.09.2018 року у справі № 823/2042/16, від 22.08.2018 року у справі № 925/1265/16 є безпідставними.

Ураховуючи вищевикладене, висновки суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 до державного реєстратора Янович І.Я. ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права та порушенні норм процесуального права.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких підстав, рішення Обухівського районного суду Київської області від 29 вересня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_3 в інтересах державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації Київської міської ради (КМДА) Янович І.Я. підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог частин 1-3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

З урахуванням задоволення апеляційної скарги, Департаментом з питань реєстрації витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1362 грн, підлягають відшкодуванню за рахунок позивачки ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Рябошлик Вероніки Ігорівни в інтересах Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації Київської міської ради (КМДА) Янович Іванни Ярославівни задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 29 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ) на користь Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (, місцезнаходження: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 22 липня 2022 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді І.М. Вербова

В.А. Нежура