01.07.22Справа № 336/5480/21
Пр. № 2-др/336/11/2022

ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
1 липня 2022 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Щасливої О.В.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
Рішенням Шевченківського районного суду від 17.12.2021 року задоволено позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Стягнуто з акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн.
27 січня 2022 року до суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача судових витрат.
В заяві зазначено, що позивачем разом з позовною заявою подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, відповідно до якого позивач при пред`явленні позовної заяви сплатив судовий збір в сумі 1362 грн., який складається з 908 грн. судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру та 454 грн. судового збору, яким оплачену заяву про забезпечення позову. Крім того, попередній розрахунок містив вартість отримання позивачем професійної правничої допомоги, що полягає в оплаті складання позовної заяви, докази сплати якої подано до канцелярії суду в серпні 2021 року. Проте рішенням суду вирішено лише вимогу про стягнення судового збору за подання позову в сумі 908 грн. та не стягнуто 454 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову, а також не стягнуто вартість отриманої позивачем професійної правничої допомоги адвоката.
У зв`язку з викладеним позивач просить покласти вказані витрати на відповідача.
В силу ч. 4 ст. 270 ЦПК України учасники справи в судове засідання з розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення не викликались.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Ухвалення додаткового рішення внормовано статтею 270 ЦПК України, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Як випливає із змісту ст. 265 ЦПК України, яка регламентує вимоги до змісту рішення, в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відносяться і витрати з отримання професійної правничої допомоги, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.
Витрати на професійну правничу допомогу внормовані статтею 137 ЦПК України.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 ст. 137 ЦПК).
У відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) (1); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) (2); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (3); ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (4).
Право на професійну правничу допомогу, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, гарантовано статтею 59 Конституції України.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.
Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами.
Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.
Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Однією з засад цивільного судочинства в силу ст. 2 ЦПК України є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
За змістом частини 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), а докази витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, подаються протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Заяву про розподіл судових витрат заявником подано одночасно зі зверненням до суду з позовом. Докази витрат зі сплати професійної правничої допомоги були надані суду 8 серпня 2021 року (а. с. 34-35).
Позивачем до заяви про стягнення витрат з отримання допомоги адвоката додано копії договору про надання правової допомоги № 17/21 від 15.06.2021 року між адвокатом Неткалом Олександром Олександровичем та Пінчуком Романом Івановичем, предметом якого є, в тому числі, надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги, пов`язаної з захистом та відновленням порушених прав та інтересів в судах України, акт від 04.08.2021 року приймання-передачі наданих послуг до договору № 17/21 від 15.06.2021 року, рахунок-фактуру на вказану суму, чеки про сплату вказаної в акті суми (а. с 36-39).
Розмір понесених позивачем витрат на отримання правничої допомоги відповідає наведеним в частині 4 статті 137 ЦПК України чинникам.
У зв`язку з викладеним суд вважає доведеною цю суму видатків на отримання професійної правничої допомоги.
Доказ сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову наданий позивачем одночасно з поданням цієї заяви, а саме: 9 липня 2021 року (а. с. 10).
Вирішуючи питання про покладення означених видатків на Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), суд враховує положення ст. 141 ЦПК України про те, що у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, вважаючи за можливе застосувати вказані положення при розв`язанні скарги в порядку судового контролю у відповідності до наведеної статті 452 ЦПК України.
У зв`язку з викладеним, констатуючи, що скарга дочірнього підприємства «Бест Альтернатива» задоволена частково, суд вважає за можливе покласти на Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) витрати з отримання заявником професійної правничої допомоги адвоката в сумі 6000 грн., яка, на думку суду, є співмірною із наведеними в частині 4 статті 137 ЦПК України чинниками.
З урахуванням того, що обов`язок доведення неспівмірності судових витрат є прерогативою сторони, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, між тим такого клопотання відповідачем подано не було, хоча заяву про покладення на відповідача вказаних судових витрат, а також заяву про ухвалення додаткового рішення та додані до них документи і направлено на адресу акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», суд не вбачає підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, визнаних судом доведеними.
Керуючись ст. ст. 137, 141, 265, 270, 352, 354 ЦПК України, суд
Ухвалити додаткове рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольга Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відповідно до якого:
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручено в день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана ним протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення.

Повний текст додаткового рішення суду складений 8 липня 2022 року.

Суддя О.В. Щаслива