Провадження № 2/344/930/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

19 липня 2022 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря Дементьєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

20 жовтня 2021 року позивач Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що між Приватним акціонерним товариством «СК «ВУСО», Страховиком, та ОСОБА_3 , Страхувальником, було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №113092922 від 13 листопада 2019 року, за яким Страховик зобов`язується відшкодувати шкоду, заподіяну Страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля марки «ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1 . У відповідності до умов даного договору, Приватне акціонерне товариство «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 27 жовтня 2020 року о 21 год. 40 хв. в місті Івано-Франківську по вулиці Галицька, 66 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 січня 2021 року. Даною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Згідно даної постанови, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_5 пунктів 2.3б, 16.11 Правил дорожнього руху України. Крім того, постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2020 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн, без позбавлення права керування транспортними засобами. Потерпіла особа від вчиненої дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 , власник автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , звертався до Приватного акціонерного товариства «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування. Співробітниками Приватного акціонерного товариства «СК «ВУСО» 03 листопада 2020 року та 05 листопада 2020 року було здійснено огляд пошкодженого автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , та складено протокол технічного огляду транспортного засобу, фото-таблицю пошкоджень. Факт дорожньо-транспортної пригоди від 27 жовтня 2020 року визнаний Приватним акціонерним товариством «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується страховим актом від 17 листопада 2020 року № 2071295-1. Виконуючи взяті на себе зобов`язання за договором №113092922 від 13 листопада 2019 року, на підставі страхового акту, на виконання вимог статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України, співробітниками Приватного акціонерного товариства «СК «ВУСО» було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи у сумі 24992,47 грн, що підтверджується платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування №33651 від 17 листопада 2020 року. Згідно страхового акту № 2071295-1 від 17 листопада 2020 року, сума страхового відшкодування в розмірі 24992,47 грн перерахована на рахунок власника пошкодженого автомобіля «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_4 .Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №113092922 від 13 листопада 2019 року, яким забезпечений транспортний засіб марки ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1 , був діючим на момент дорожньо-транспортної пригоди від 27 жовтня 2020 року. Страхувальником даного транспортного засобу, згідно зазначеного полісу, є ОСОБА_3 . Оскільки Приватне акціонерне товариство «СК «ВУСО» здійснило відшкодування шкоди за ОСОБА_5 , водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, без права на керування транспортним засобом відповідної категорії та самовільно залишив місце пригоди, тому має право на відшкодування збитків, у зв`язку із чим, відповідачі мають виплатити суму страхового відшкодування в повному обсязі. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у Приватного акціонерного товариства «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 17 листопада 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням. Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду, заподіяну ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 27 жовтня 2020 року, Приватне акціонерне товариство «СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідачів щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 24992,47 грн.22 березня 2021 року між Приватним акціонерним товариством «СК «ВУСО», Первісним кредитором, та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 , Новим кредитором, укладено договір № 22/03/2021 про відступлення права вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих Первісному кредитору, в тому числі за договором №113092922 від 13 листопада 2019 року. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідачів завдані збитки в порядку регресу у розмірі 24 992,47 грн, витрати по оплаті судового збору в розмірі 1003,34 грн та 11 863,80 грн витрат на правову допомогу.

Ухвалою суду від 22 листопада 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач у судове засідання не з`явилася, проте до суду надано клопотання, в якому представник позивача просить розглядати справу за відсутності позивача, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, зокрема, відповідачі викликалися через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також жодних інших заяв та клопотань від відповідачів не надійшло.

Оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, проте не з`явилися в судове засідання без поважних причин та не повідомили про причини свої неявки в судове засідання, відзиву не подали, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі статей 280-282 Цивільного процесуального кодексу України ухвалив про заочний розгляд справи, про що 19 липня 2022 року прийнята відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

13 листопада 2019 року між Приватним акціонерним товариством «СК «ВУСО», Страховиком, та ОСОБА_3 , Страхувальником, укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №113092922, відповідно до якого Страховик зобов`язується відшкодувати шкоду, заподіяну Страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля марки ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 5).

Адвокат Мазуренко С.С. звертався до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області з адвокатським запитом про надання розширеної довідки обставин дорожньо-транспортної пригоди від 27 жовтня 2020 року о 21 год. 40 хв. в м.Івано-Франківську по вул. Галицька, 66 (а.с.6).

ОСОБА_6 звертався до Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області про надання розширеної довідки про обставини дорожньо-транспортної пригоди від 27 жовтня 2020 року о 23 год. 30 хв в с. Вільшаниця, вул. Шевченка за участю водія ОСОБА_2 транспортного засобу марки ВАЗ 21093 державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 7).

Згідно відповіді Національної поліції України, 27 жовтня 2020 року о 21 год. 40 хв. в місті Івано-Франківську по вулиці Галицька, 66 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 . Правопорушником є ОСОБА_2 (а.с. 8-9).

На запит адвоката була дана відповідь Управлінням патрульної поліції в Івано-Франківській області, з якої вбачається, що за автоматизованими обліками відомостей персонально-довідкового обліку, що входять до єдиної інформаційної системи МВС на ОСОБА_2 28 жовтня 2020 року складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 254593 за ч. 1 ст. 129 Кодексу України про адміністративні правопорушення; надати довідку Форми-2 про обставини події, що трапилися 27 жовтня 2020 року о 23 год. 30 хв. в с. Вільшаниця по вул. Шевченка Тисменицької ТГ за участю водія ОСОБА_2 автомобіля марки «ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1 немає можливості, оскільки ОСОБА_7 від оформлення дорожньо-транспортної пригоди відмовився, так як фізичної шкоди нікому не завдано, матеріальні збитки відсутні (а.с. 10).

ОСОБА_7 написав заяву про відмову від оформлення від дорожньо-транспортної пригоди, що трапилася 27 жовтня 2020 року (а.с.10-11 зв).

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 січня 2021 року, що набрала законної сили 02 лютого 2021 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративнестягнення у вигляді штрафу. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 454 грн (а.с.12зв-13).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №101970 від 28 жовтня 2020 року, ОСОБА_2 , 27 жовтня 2020 року о 21 год. 40 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Галицька, 66, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1 , при виїзді з другорядної дороги, не надав перевагу в русі транспортномузасобу марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , чим порушив пункту 2.3б, 16.11 Правил дорожнього руху України (а.с.14).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 101970 від 28 жовтня 2020 року, ОСОБА_2 , 27 жовтня 2020 року о 21 год. 40 хв. в м.Івано-Франківську по вул. Галицька, 66, керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1 , та, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце події, чим порушив пункт 2.10а Правил дорожнього руху України (а.с.14зв).

Працівниками поліції складена схема місця події дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27 жовтня 2020 року о 21 год. 40 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Галицька, 66 (а.с.15).

Водієм автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знакНОМЕР_2 , ОСОБА_4 дані письмові пояснення працівнику поліції з приводу дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27 жовтня 2020 року о 21 год. 40 хв. в м.Івано-Франківську по вул. Галицька, 66 (а.с. 16).

Очевидцем дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27 жовтня 2020 року о 21 год. 40 хв. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 дані письмові пояснення працівнику поліції (а.с.16 зв.-17).

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2020 року, що набрала законної сили 12 січня 2021 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн, без позбавлення права керування транспортними засобами (а.с.18-20).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 500706 від 27 жовтня 2020 року, ОСОБА_2 , 27 жовтня 2020 року о 23 год. 30 хв. у с.Вільшаниця по вул. Шевченка керував транспортним засобом марки ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.9а Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» (а.с.21-22).

Працівниками поліції складений акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.22зв-24).

Згідно постанови про адміністративне правопорушення серії БАБ № 244593 від 28 жовтня 2020 року, ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто керував транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом (а.с.24зв).

Потерпіла особа від вчиненої дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 , власник автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , звертався до Приватного акціонерного товариства «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.25-26).

Працівниками Приватного акціонерного товариства «СК «ВУСО» 03 листопада 2020 року та 05 листопада 2020 року здійснений огляд пошкодженого автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , та складено протокол технічного огляду транспортного засобу, фото-таблицю пошкоджень (а.с.27-32).

ОСОБА_4 є власником автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , та має посвідчення водія (а.с. 33-34).

Згідно ремонтної калькуляції № 2071295 від 10 листопада 2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 72 119,11 грн (а.с.37-38).

ОСОБА_4 звернувся з заявою до Приватного акціонерного товариства «СК «ВУСО» про узгодження розміру страхового відшкодування (а.с.39).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована у Приватному акціонерному товаристві «СК «ВУСО», що підтверджується полісом № 113092922 (а.с.40).

Згідно страхового акту № 2071295-1 від 17 листопада 2020 року, сума страхового відшкодування в розмірі 24992,47 грн підлягає перерахуванню на рахунок власника пошкодженого автомобіля «Skoda Octavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_4 (а.с. 41).

Сума страхового відшкодування в розмірі 24992,47 грн перерахована ОСОБА_4 , що підтверджується платіжним дорученням № 33651 від 17 листопада 2020 року (а.с.42.)

22 березня 2021 року між Приватним акціонерним товариством «СК «ВУСО», Первісним Кредитором, та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , Новим кредитором, укладений Договір № 22/03/2021 про відступлення права вимоги. За даним договором Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредиторові свої права вимоги до боржників, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора, за укладеними договорами страхування та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти, що дорівнює ціні договору в порядку та на умовах, визначених Договором (а.с.43-45).

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 здійснено перерахування коштів Приватному акціонерному товариству «СК «ВУСО» за укладеним Договором № 22/03/2021Ф від 22 березня 2021 року (а.с.47).

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою-підприємцем (а.с. 48).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зверталася з повідомленням про відступлення права вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.49).

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 направлявся Акт (Вимога) № 20712995-1 про відшкодування збитків в порядку регресу, що залишилася без відповіді (а.с.51-53).

У відповідності до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно частини першої-другої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частина друга статті 1187 Цивільного кодексу України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частина перша статті 1191 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 27 Закону України «Про страхування» зазначає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до статті 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Стаття 29 зазначеного Закону передбачає, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У підпунктах "а", «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Як вбачається з постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 січня 2021 року, що набрала законної сили 02 лютого 2021 року, водія ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2020 року, що набрала законної сили 12 січня 2021 року, останнього визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.12-13, 18-20).

Згідно частини шостої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, постанови судів, що набрали законної сили, є обов`язковими при розгляді даної справи в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони відповідачем 1 ОСОБА_2 .

Згідно пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Як визначено у статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв`язку з укладенням 22 березня 2021 року між Приватним акціонерним товариством «СК «ВУСО», Первісним Кредитором, та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , Новим кредитором, договору № 22/03/2021 про відступлення права вимоги, тому суд приходить до висновку, що до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення вищевказаної суми в порядку регресу.

Згідно статті 541 Цивільного кодексу України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Нормами статей 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що право вимоги на відшкодування шкоди може бути пред`явлено до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто до особи, яка завдала майнову шкоду.

З матеріалів справи вбачається та підтверджується постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 січня 2021 року, що особою, якою завдано шкоду, є відповідач 1 ОСОБА_2 , який на відповідній правовій підставі використовував транспортний засіб марки ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1 , та під керуванням якого внаслідок порушення Правил дорожнього руху України 27 жовтня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода.

Отже, положення підпунктів "а", «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика на звернення з регресним позовом до визначеного кола суб`єктів: до страхувальника або до водія забезпеченого транспортного засобу, і саме за наявності передбачених цією статтею умов, проте відповідною нормою закону не передбачено солідарної відповідальності страхувальника та водія щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 2 ОСОБА_3 завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди збитків відсутні, оскільки останнім лише було укладено з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту, а тому він не є відповідальною особою за заподіяний збиток.

З вищенаведеного вбачається те, що у відповідача 1 виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого страхового відшкодування.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов про відшкодування збитків в порядку регресу підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача 1 ОСОБА_2 завданих збитків в порядку регресу в розмірі 24992,47 грн.

Відповідачі, не бажаючи приймати участь у судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання обов`язків, тим самим не оспорюють наявних підстав для стягнення грошової суми.

У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 11863,80 грн, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої-третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлює, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 Цивільного процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною третьою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 Цивільного процесуального кодексу України ).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

З наданих до суду доказів вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються договором № 17 від 10 лютого 2021 року про надання правової (правничої) допомоги, укладеним між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , Клієнтом, та Адвокатським об`єднанням «Правовий Горизонт» в особі керівника адвоката Мазуренка Сергія Сергійовича (а.с. 55-56), додатковою угодою № 2 «Акт приймання-передачі правової (правничої) допомоги до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 17 від 10 лютого 2021 року» (а.с.57), квитанцією до прибуткового касового ордера від 18 травня 2021 року про оплату за надання правової допомоги 11 863,80 грн (а.с.58), свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 59), ордером на надання правничої (правової) допомоги (а.с. 60), випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про те, що Адвокатське об`єднання «Правовий Горизонт» здійснює діяльність у сфері права (а.с.54).

Судом досліджено опис наданих послуг на виконання укладеного договору про надання професійної правничої (правової) допомоги, а також взято до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10 грудня 2009 року, справа «Баришевський проти України» від 26 лютого 2015 року), а також висновки Європейського суду з прав людини, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02 червня 2014 року, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року, за результатом розгляду якої Європейський суд з прав людини вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При розподілі судових витрат за рішенням суду суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, складність справи та виконані адвокатом роботи по даній справі, витрачений ним час, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та те, що судовий розгляд відбувся без участі представника позивача, заяв та клопотань по суті спору представник позивача до суду не надавав, суд приходить до висновку, що розмір заявлених вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 11863,80 грн не є співмірним, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідачів на його користь витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 5000,00 грн, яку слід стягнути з відповідача 1.

Також за рахунок відповідача 1 ОСОБА_10 позивачу слід відшкодувати понесені судові витрати у загальному розмірі 1103,34 грн, що складається з судового збору за подання позовної заяви та виготовлення копій справи про адміністративне правопорушення (а.с. 62-63, 65).

На підставі вищенаведеного, відповідно до статей 15, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, статей 6, 9, 12, 21, 22, 28, 29, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись статтями 4, 10-13, 76-81, 82, 89, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279, 280-284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 завдані збитки в порядку регресу у розмірі 24 992,47 грн (двадцять чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок сім копійок).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені витрати за надання професійної правничої (правової) допомоги у розмірі 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень нуль копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1003,34 грн (одна тисяча три гривні тридцять чотири копійки).

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна і резолютивна частини рішення складені та підписані у нарадчій кімнаті 19 липня 2022 року.

Повний текст рішення складений та підписаний 22 липня 2022 року.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач 1- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено, місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач 2- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя Мелещенко Л.В.