САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/2393/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2022 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Крижко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро в порядку загального позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Дніпровська районна державна нотаріальна контора про усунення від права спадкування,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2020 року позивач звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровська районна державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування. Свої вимоги обґрунтувала тим, що відповідач є дружиною її покійного батька ОСОБА_5 . Станом на 2015 рік вона проживала зі своїм батьком ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 їй виповнилося 14 років. Її батько з липня 2012 року був визнаний інвалідом 3-ї групи довічно. Батько перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 з 11.04.2011 року, але вона з ними постійно не проживала, а з червня 2014 року взагалі залишила батька і більше не з`являлась. ОСОБА_5 протягом тривалого часу хворів. Він постійно мав хворобливий вигляд, скаржився на болі в серці, задишку, в нього був високий артеріальний тиск. В листопаді 2015 року його стан здоров`я значно погіршився. Він відмовлявся звертатися до лікарні, але вона та інші родичі, які проживали поряд, наполягали на зверненні за медичною допомогою. 14.12.2015 року він був госпіталізований до І терапевтичного відділення ЦРЛ, де перебував на лікуванні до 25.12.2015 року. Йому було встановлено діагноз: гіпертонічна хвороба ІІІ стадії, ризик ІV. Хронічне гіпертензивне серце. Гостре порушення мозкового кровообігу, яке сталося 20.12.2015 року. 25.12.2015 року батько був госпіталізований до неврологічного відділення, де знаходився на лікуванні до 04.01.2016 року. ОСОБА_5 потребував матеріальної підтримки, так як у нього не було коштів навіть на придбання ліків. Відповідачці було достомінно відомо про те, що він знаходився в лікарні, але вона жодного разу до нього не приїхала, не поцікавилася станом його здоров`я, не надала матеріальної допомоги та не підтримувала психологічно. ОСОБА_5 сподівався, що відповідач провідає його у лікарні. Матеріальну допомогу надавали близькі родичі тітка та сім`я. Він був виписаний з лікарні з незначними покращеннями, однак все одно потребував допомоги, яку вона йому надавала, позивач доглядала за батьком, годувала його, займалась домашнім господарством, слідкувала за прийомом ліків тощо. Далі листок непрацездатності був продовжений до 20.01.2016 року. Надалі в нього з`явилась ще одна хвороба подагричний артроз, через що виникли труднощі в його самостійному пересуванні. Надалі його помістили в неврологічне відділення, куди відповідач також не приходила і не провідувала. Батько був непрацездатним, його направляли до санаторію та вже 31.03.2016 року він був госпіталізований в хірургічне відділення з діагнозом: гангрена ІV пальця правої стопи. Перебував на лікуванні до 13.04.2016 року йому була проведена операція з ампутації пальця. Йому необхідно було робити перев`язки. Він потребував моральної підтримки від своєї дружина та вона ним не цікавилася, а він через це страждав. 21.06.2016 року він знову потрапив у лікарню. Після повернення з лікарні у нього на обох гомілках відкрились трофічні виразки. Він не міг ходити, бо був сильний біль. Позивач робила йому перев`язки, доглядала за ним. Для неї це було психологічним випробуванням. Вночі він не міг спати та вона була біля його ліжка. Далі він неодноразово проходив лікування та вже 15.08.2016 року він був госпіталізований в І терапевтичне відділення, через сильну задишку, масові набряки тощо. В лікарні він втратив свідомість, упав та сам не міг пересуватися, тому з ним постійно сиділа його тітка, годувала його, перевдягала тощо, а позивач кожного дня навідувала його. Доглядати його продовжували допомагати родичі, та вона була з ним постійно. ІНФОРМАЦІЯ_2 батько помер. Після його смерті було відкрито спадкову справу. Відповідач подала заяву про прийняття спадщини після свого чоловіка ОСОБА_5 . Позивач вважає, що відповідач повинна бути усунена в судовому порядку від спадкування після смерті її батька, оскільки вона мала можливість надавати допомогу спадкодавцю, однак будучи достовірно обізнаною про стан здоров`я свого чоловіка уникала від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу своєму чоловікові, в тому числі матеріальну. Просила суд ухвалити рішення, яким усунути від права на спадкування ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і на момент своєї смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

15.06.2020 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.28-29).

28.09.2020 року відповідач надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечувала проти задоволення позовних вимог, та зазначила, що в грудні 2015 року ОСОБА_5 був госпіталізований до лікарні з діагнозом інфаркт та вона двічі відвідувала його в лікарні. Після його виписки з лікарні вона неодноразово провідувала свого чоловіка за його місцем проживання в с. Василівка, спілкувалася з ним по телефону та ані він, ані хто з його родичів не звертався до неї с проханням про допомогу. Більш того, він в силу свого характеру відмовлявся від її допомоги, коли вона пропонувала йому догляд, оскільки фінансової допомоги вона надати йому не могла у зв`язку з тим, що сама перебувала в дуже скрутному становищі та отримувала невелику офіційну заробітну плату. На початку 2016 року її стан здоров`я погіршився. Таким чином на той час вона фактично не мала змоги надавати фінансову допомогу, через досить коштовне лікування. В вересні 2016 року сусідка ОСОБА_5 повідомила її про те, що він помер. Вона відразу приїхала на похорони та в подальшому звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після його смерті. В подальшому ОСОБА_6 тітка померлого чоловіка звернулась з позовом до неї та позивача про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області по справі №175/2352/17 від 20.01.2020 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено. В зазначеному випадку спадкодавець за життя отримував фізичну допомогу від своїх родичів, а саме тітки та її родини, під час його перебування у лікарні вона неодноразово його відвідувала, проте проживала в іншому населеному пункті та він не хотів проживати з нею разом, при цьому жоден з них не бажав розривати офіційний шлюб. Фінансової допомоги вона йому надати не могла, оскільки їй самій ледь вистачало коштів на життя та лікування. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі на підставі обставин, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог на підставі обставин, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи - Дніпровської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в поновку обсязі.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою ОСОБА_5 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.09.2016 року серії НОМЕР_1 (а.с.19).

Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно.

Спадкоємцями після його смерті є його донька ОСОБА_1 , що на момент смерті проживала зі своїм батьком, та дружина ОСОБА_2 , яка у передбачений законодавством шестимісячний строк звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини ( а.с.35).

ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті батька, оскільки на час смерті постійно з ним проживала за однією адресою.

Позивач посилається на ті обставини, що спадкодавець ОСОБА_5 з 2012 року був визнаний інвалідом 3-ї групи, окрім цього мав низку тяжких захворювань та значний час до смерті був безпорадним та потребував догляду, відповідач в свою чергу ухилялась від догляду за ним, утримання та піклування.

Відповідно до виписки №10634 з медичної карти стаціонарного хворого ЦРЛ «ДОР» ОСОБА_5 було встановлено діагноз: гіпертонічна хвороба ІІІ стадії, 3ст., ризик ІV. Хронічне гіпертензивне серце. (а.с.10).

З 25.12.2015 року по 04.01.2016 року ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КЗ «Дніпропетровська ЦРЛ» ДОР з діагнозом «Інфаркт головного мозку з легким правостороннім геміпарезом, з частковою моторно-сенсорною афазією, апраксією, церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба ІІІ ступеню, гіпертензивне серце, міокардіодстрофія складного ґенезу» (а.с.11).

Як вбачається з виписних епікризів, ОСОБА_5 з 29.01.2016 по 09.02.2016 та 26.02.2016 по 03.03.2016 року перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КЗ «Дніпропетровська ЦРЛ» ДОР з діагнозом: «Відновлювальний період після інфаркту головного мозку в лівому каротідному басейні з легким парезом правої руки, елементами моторної афазії, апраксієй. Артеросклероз. Гіпертонічна хвороба ІІІ ступеню, ИХС, Міокардія складного ґенезу. Подагра, подагричний артрит, поліартрит». Виписаний з відділення із незначними покращеннями: трохи зменшився біль в лівій стопі, зберігається мовні розлади та розлади руху. Залишається непрацездатним (а.с.13, 14).

31.03.2016 року він був госпіталізований в хірургічне відділення з діагнозом : гангрена ІV пальця правої стопи. Перебував на лікуванні до 13.04.2016 року йому була проведена операція з ампутації пальця (а.с.16-17).

15.08.2016 року ОСОБА_5 був госпіталізований до І терапевтичного відділення з діагнозом дифузний кардіосклероз, фібриляція передсердій (а.с.18)

Допитаниа в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що знайома зі сторонами, їй відомо, що спадкодавець та відповідач певний час були подружжям, ходили до магазину разом приблизно до 2014 року, потім відповідача вона не бачила. Потім у ОСОБА_5 стався інсульт, його дружини ОСОБА_8 вона поряд з ним не бачила. У нього була важка хвороба, ОСОБА_5 потребував як матеріальної так і моральної допомоги, однак відповідач починаючи з 2014 року ніяких стосунків з ним підтримувати не хотіла.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що відповідач та ОСОБА_5 певний проміжок часу були подружжям. Коли ОСОБА_5 захворів відповідач зникла. Йому допомагали родичі та дочка, у нього був дуже важкий хворобливий стан, він постійно потребував допомоги, допомагала також тітка, однак відповідача не було, вона приїхала лише на поховання.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що коли ОСОБА_5 захворів, він допомагав відвозити його у лікарню, відповідач тоді казала, що буде з ним розлучатися. Після 2014 року відповідача взагалі ніхто не бачив. За станом здоров`я ОСОБА_11 потребував сторонньої допомоги, йому було дуже важко ходити. ОСОБА_5 в його присутності телефонував відповідачу та казав, що йому потрібна допомога, однак вона не приходила та не допомагала.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що йому відомо відповідач зловживала спиртними напоями, бувало до декілька днів не приходила додому. Після сварки з ОСОБА_5 відповідач пішла з дому та не повернулась. ОСОБА_5 телефонував відповідачу та просив, щоб вона повернулась та вона не хотіла. Далі ОСОБА_5 захворів. Його неодноразово возили у лікарню та всі по черзі допомагали, вона ні разу не прийшла.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що ОСОБА_5 познайомився з відповідачем в 2010 році, потім вони одружилися. В 2015 році вона пішла від нього та більше не поверталася. У ОСОБА_5 стався інсульт та йому допомагали всі родичі по черзі. ОСОБА_5 телефонував відповідачу та вона не приїжджала і ніякої допомоги не надавала. В серпні 2016 року його виписали з лікарні додому, він не міг самостійно пересуватись та через два тижні помер.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно п.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, з дослідженою судом медичної документації вбачається, що ОСОБА_5 з грудня 2015 року до моменту своєї смерті страждав на низку тяжких хвороб, через які неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування.

Зазначені обставини підтвердили також і свідки, що буди допитані в судовому засіданні.

Суд вважає доведеним факт ухилення відповідача від обов`язку піклування за своїм чоловіком, оскільки зазначені обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Суд критично ставиться до посилань відповідача на неможливість надання допомоги спадкодавцеві, оскільки на час смерті спадкодавця вона була працездатною особою, та будучи обізнаною про тяжкий стан чоловіка мала фізичну можливість приймати участь у догляді за ним та піклуванні. Надана довідка щодо перебування на обліку у лікаря та хвороби нирок протягом 2014-2017 років, сама по собі не може підтверджувати факт неможливості надання допомоги в тій мірі, в якій її потребував спадкодавець, будучи особою, яка не мала змоги самостійно себе обслуговувати.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обставини, зазначені позивачем в судовому засіданні, було доведено належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1224, 1261 Цивільного кодексу України, ст.ст. 6-13, 34, 76-83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), третя особа - Дніпровська районна державна нотаріальна контора (Дніпропетровська обл., Дніпровський район, с. Слобожанське, вул. Теплична, буд.31, ) про усунення від права спадкування задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 від права спадкування після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 05 липня 2022 року.

Суддя О.П.Румянцев