Провадження № 2/359/1036/22
23 червня 2022 Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі :
головуючого судді Яковлєвої Л.В.,
при секретарі Русан А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів, -
Ухвалою суду від 19 листопада 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.
Відповідач своїми процесуальними правами щодо подачі до суду клопотань, заяв або відзиву на позов не скористався.
Ухвалою суду від 16 лютого 2022 року у справі закрито підготовче провадження та призначено її до розгляду по суті.
Належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а розгляд справи здійснити у його відсутність на підставі наявних доказів, та не заперечував щодо ухвалення заочного рішення у справі.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За змістом ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і представник позивача.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення.
Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином.
Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши її у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року за № 475/97-ВР передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом.
Згідно ч. 2-4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Судом встановлено, що влітку 2020 року сторони домовились про надання послуг з придбання автомобіля, у зв`язку з чим відповідач відправив позивачу електронною поштою договір № 2300478 від 01 липня 2020 року, де замовником вказано ОСОБА_1 , а виконавцем Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Гранд Моторс», в особі директора Кот С.В.
Згідно замовлення, яке є додатком № 1 до вказаного вище договору, позивач за допомоги ОСОБА_3 мав намір набути у власність автомобіль Renult Master 2.3., 2010 року випуску сріблястого кольору, VIN - НОМЕР_1 з пробігом 200 000 км.
Відтак, позивач виконав обумовлену з ОСОБА_2 домовленість, проте бажаного автомобіля не отримав. Доказів протилежного, всупереч вимог ст. 76-80 ЦПК України, до суду сторонами не надано.
З урахуванням наведених вище обставин суд звертає також увагу на той факт, що а ні договір, а ні додатки до нього, не містять підпису позивача.
Згідно ч.1, 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
В книзі п`ятій «Зобов`язальне право» в розділі ІІІ «Окремі види зобов`язань» в підрозділі 2 «Недоговірні зобов`язання» в главі 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» ЦК України містяться норми, які регулюють зобов`язання з безпідстав-ного набуття, збереження майна (безпідставного збагачення).
Частиною 1 ст. 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно ч. 2 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Згідно ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Зобов`язання зобов` з безпідставного набуття, збереження майна (безпідставного збагачення) - це один із видів позадоговірних зобов`язань.
Стаття 1212 ЦК дає визначення поняття безпідставного набуття, збереження майна (безпідставного збагачення) і встановлює умови його виникнення.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна (безпідставного збагачення) - це один із видів позадоговірних зобов`язань.
За безпідставного набуття, збереження майна (безпідставного збагачення) має місце набуття або зберігання майна, тобто збільшення вартості власного майна набувача, приєднання до нього нових цінностей або збереження того майна, яке за всіма законними підставами неминуче повинно було вийти із складу його майна.
Набуття або зберігання (безпідставне збагачення) здійснюється за рахунок іншої особи. Тобто, майно потерпілого зменшується внаслідок вибуття з його складу деякої частини або неотримання доходів, на які ця особа правомірно могла розраховувати.
При цьому відсутні правові підстави для набуття або зберігання майна. Це здійснюється внаслідок дій, вчинених необгрунтовано.
Зі змісту ч. 3 ст. 1212 ЦК України вбачається поєднання зобов`язань з безпідставного набуття майна з вимогами, які випливають з інших цивільних правовідносин.
Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В постанові Верховного Суду України у справі № 910/6129/17 від 10 квітня 2018 року викладена правова позиція згідно якої у випадку, коли поведінка набувача утворює правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Або ж коли набуття відбулось у зв`язку з договором, але не на виконання договірних умов.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі за № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) наведено висновок про те, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосуван-ня до них судом положень глави 83 ЦК України».
Згідно практики Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Відповідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів показаннями свідків.
Відтак, суд вбачає підстави для задоволення позову ОСОБА_1 , у зв`язку з чим на підставі ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить також стягнути судові витрати в розмірі 908 грн. 00 коп.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76, 77, 81, 82, 83, 141, 258, 259, 263-265, 266, 273, 293, 315 - 319, 354, 355 ЦПК України; ст. 1212 ЦК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 (нуль) копійок.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий 03 липня 2007 року Налуським РВ УМВС в Івано Франківській області, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про паспорт і код платника податків суду невідомі, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили , якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст заочного рішення суду виготовлено 23 червня 2022 року.
Суддя Л.В. Яковлєва