РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ВСТАНОВИВ:
07.10.2021 концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, мотивуючи свої вимоги тим, що у період з 01.12.2017 по 31.08.2021 позивач надавав відповідачу послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 51 175,25 грн., яку відповідачем сплачено не було. Претензій від відповідача щодо якості теплової енергії за вказаний період не надходило. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості у зазначеному вище розмірі, а також судовий збір.
Судом проведено такі процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) учасників справи у судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи.
Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2021 позов концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 задоволено.
Ухвалою суду від 21.02.2022 заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено, вищезазначене заочне рішення скасоване, справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 29.03.2022 на 15:00 год., встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
Заяви по суті справи до суду не надходили.
05.05.2022 надійшли заперечення представника позивача щодо застосування строків позовної давності, в яких зазначила, що строк позовної давності не пропущено.
У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити з підстав, що викладені в ньому.
Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки вважав, що позивачем пропущено строк позовної давності за вимогами з 01.12.2017 по 07.10.2018. Крім того, відповідач з 1990 року проживає у США, гарячою водою не користується. Лічильник не був своєчасно повірений, проте позивач не повідомляв його про необхідність повірки, як це передбачено Порядком подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт. Крім того, відповідач не врахував, що термін держповірки лічильників було подовжено до 31 травня 2019 року, а тому нарахування по нормі споживання за період з листопада 2018 р. по травень 2019 р. здійснено позивачем за гарячу воду протиправно. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 15.09.2021 № 274937087 (а.с. 8).
Договір між сторонами про надання послуг не укладався, у зв`язку із ігноруванням даної пропозиції відповідачем, проте Концерн «МТМ» надавав відповідачеві як споживачу за вказаною адресою послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а відповідач такі послуги прийняв, від їх отримання не відмовлявся.
Таким чином, відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, що надаються Концерном « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у будинок, в якому розташована квартира відповідача. При цьому, квартира відповідача знаходиться в багатоквартирному житловому будинку та підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. Розрахунок за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води між споживачем і Концерном «МТМ» обліковується за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 9).
Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України власник квартири приватного житлового фонду зобов`язаний оплачувати комунальні послуги.
Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), що були чинні у спірному періоді, за який виникла заборгованість, встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем.
Відповідно до п. 29 Правил № 630 споживач має право на несплату вартості послуг лише в разі їх ненадання виконавцем або припинення надання у встановленому порядку за письмовою заявою споживача.
Судом встановлено, що позивач Концерн «МТМ» протягом спірного періоду з 01.12.2017 по 31.08.2021 надавав послуги централізованого опалення та постачання гарячої води у вищезазначену квартиру. Позивач у розрахунку суми позову та довідці щодо заборгованості за надані послуги вказав, що послуги протягом спірного періоду були надані на загальну суму 51 175,25 грн. Споживачем за вказаний період послуги не оплачувались, отже, сума заборгованості складає 51 175,25 грн., в тому числі опалення 37 127,66 грн., централізоване постачання гарячої води 14 047,59 грн. (а.с. 7, 9).
Відповідачем правильність розрахунку за послуги з централізованого опалення не оспорювалась.
Представник відповідача заперечував щодо обґрунтованості розрахунку суми заборгованості в частині визначення розміру боргу за послуги з постачання гарячої води, оскільки цей розрахунок позивач здійснив з урахуванням норм споживання, у той час як у квартирі встановлено прилад обліку лічильник.
Разом із тим, доказів встановлення лічильника на гарячу воду по вказаній квартирі сторонами не надано.
Суд не приймає як належні докази у справі копію акту прийняття на облік/зняття з обліку квартирного приладу обліку гарячої води від 09.11.2018 (а.с. 42), паспорт на водолічильник (а.с. 43), акт контрольного зняття показань квартирного приладу обліку гарячої води від 02.11.2018 (а.с. 44), акт технічного обстеження від 02.10.2019, оскільки дані акти стосуються лічильника, встановленого за адресою: АДРЕСА_1 . У той же час, предметом спору у справі є заборгованість, яка утворилась по квартирі АДРЕСА_3 в цьому ж будинку.
Також суд не приймає як доказ паспорт засобу вимірювальної техніки, довідку до нього, а також акт технічного обстеження водопроводу від 17.10.2019, оскільки дані документи стосуються встановлення лічильника на холодну воду у квартирі АДРЕСА_2 .
Суд також не бере до уваги як доказ фотографію лічильника, надану представником відповідача в судове засідання, оскільки з даної фотографії не зрозуміло, за якою адресою цей лічильник встановлено, станом на яку дату здійснювалось фотографування його показань.
У той же час, представником позивача у запереченнях на застосування строків позовної давності зазначила, що у грудні 2018 року було здійснено перерахунок з урахуванням здійснення опломбування лічильника гарячого водопостачання. Починаючи із січня 2019 року відповідач не здійснив повірку лічильника, тому з цього часу нарахування заборгованості за гаряче водопостачання здійснювалось за середніми показниками.
Згідно з наданим позивачем розрахунком суми заборгованості, протягом періоду з грудня 2017 р. по листопад 2018 р. нарахування по оплаті за послуги з гарячого водопостачання проводилось за показами приладу обліку гарячої води, і нараховані суми заборгованості відсутні (складають 0,00 грн.). Починаючи з грудня 2018 р. нарахування з оплати за послуги з гарячого водопостачання проводилось за встановленими нормами, так як лічильник не пройшов періодичну повірку. За період з грудня 2018 р. по серпень 2021 р. відповідачу нараховано за дану послугу 14 047,59 грн. на 1 особу (а.с. 9).
Суду не надано доказів того, що чергова повірка лічильника на гарячу воду повинна була бути здійснена саме у січні 2019 року, як про це вказувала представник позивача. Крім того, на офіційному веб-сайті концерну «МТМ» за 25.03.2019 наявне оголошення про те, що терміни держповірки лічильників продовжено до 31.05.2019. Упродовж весни нарахування Концерном будуть здійснюватися згідно з п. 15 Правил, а саме за середньомісячними показами квартирних лічильників за попередні три місяці.
Разом із тим, з наданого позивачем розрахунку не можливо встановити, яким чином здійснено нарахування за послугу з гарячого водопостачання за період з грудня 2018 р. по травень 2019 року: за середньомісячними показниками або за нормами споживання.
Крім того, згідно з частиною четвертою статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (у редакції, станом на 02.08.2017) періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро- і газопостачання, якщо інше не встановлено договором, укладеним відповідно до законів, що регулюють відносини у сферах електроенергетики та газопостачання.
Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро- і газопостачання. Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки.
Періодична повірка засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну енергію і газ) проводиться за рахунок тарифів на електро- і газопостачання або за рахунок постачальника послуг комерційного обліку. Періодична повірка засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) проводиться за рахунок внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку, встановлених відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».
Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 15 Правил № 630 засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці.
Пунктами 9, 30, 32 Правил № 630 передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.
Відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який набрав чинності 02.08.2017 та Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1344 від 02.11.2017, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг виконала перерахунок вартості тарифів та вилучила з них витрати, пов`язані з обслуговуванням та повіркою загальнобудинкових та індивідуальних засобів обліку, тим самим поклавши обов`язок на власника індивідуального засобу обліку води за власний рахунок здійснювати їх періодичну повірку, обслуговування та ремонт, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.
Таким чином, до 28.11.2017 періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, що є власністю фізичних осіб, здійснювалась за рахунок суб`єктів господарювання, а з 29.11.2017 повірка та ремонт засобів квартирних приладів обліку води, які знаходяться у власності фізичних осіб, здійснюється за кошти абонентів.
Отже, на час виникнення обов`язку здійснити повірку засобу квартирного приладу обліку води, тобто в межах спірного періоду січень-травень 2019 р., така повірка мала бути здійснена відповідачем за його рахунок.
Процедуру подання засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) визначено Порядком подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2015 № 474 (далі Порядок).
Відповідно до п. 7 Порядку виконавець не пізніше ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформує про це споживача шляхом надсилання повідомлення за встановленою формою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем.
Відповідно до вимог вищезазначеного Порядку виконавець зобов`язаний проінформувати споживача про настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки, і надання вказаної інформації чітко регламентовано, а саме шляхом надсилання повідомлення за встановленою формою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем.
Таким чином, законодавством зроблено акцент на належному повідомленні споживача.
Посилання представника позивача на належне повідомлення відповідача про настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки шляхом надсилання рахунків про сплату з відповідною інформацією не можна вважати належним повідомленням відповідача, оскільки в такому разі відсутнє підтвердження отримання таких повідомлень саме відповідачем, які і не були надані представником позивача на підтвердження своїх доводів.
За таких обставин, без надання підтверджень належного повідомлення відповідача про настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки і невжиття заходів щодо своєчасної повірки засобу обліку гарячої води, встановленого у квартирі відповідача, протягом січнятравня 2019 року, дії позивача щодо нарахування вартості послуг з постачання гарячої води по денній нормі споживання або за середніми показниками є безпідставними.
Також суд звертає увагу, що у розрахунку суми позову (а.с. 9) нарахування заборгованості за послугу з гарячого водопостачання розпочалось з грудня 2018 р. на суму 2 549,30 грн., і далі з січня 2019 р. по серпень 2021 р. заборгованість збільшувалась. Представник позивача під час розгляду справи не зазначила підстав нарахування заборгованості у зазначених в розрахунку розмірах. Доказів проведення перерахунку у грудні 2018 р. також представник позивача не надала. Стверджуючи про нарахування заборгованості за середніми показниками, представник позивача не зазначила відповідного нормативно-правового акта, яким таке нарахування передбачено, а також не вказала, як саме обчислювався даний середній показник.
У той же час, суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження показань лічильника станом на грудень 2018 р. та на серпень 2021 р., що позбавляє суд можливості з`ясувати дійсну кількість гарячої води, яка була спожита відповідачем.
Отже, оскільки позовні вимоги в частині нарахування відповідачу заборгованості з оплати послуг гарячого водопостачання за період з грудня 2018 р. по серпень 2021 р. включно не обґрунтовані в частині розміру проведених нарахувань, тому суд вважає за необхідне в задоволенні цієї частини позовних вимог відмовити, що не позбавляє позивача права у подальшому заявити до стягнення з відповідача заборгованість за цей період, обчислену з урахуванням показань приладу обліку.
Стосовно посилання представника відповідача на сплив строку позовної давності за позовними вимогами з 01.12.2017 по 07.10.2018, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
До суду із даним позовом позивач звернувся 07.10.2021. Три роки, що передують цій даті, обчислюються з 07.10.2018.
Разом із тим, 30.03.2020 Верховна Рада України прийняла Закон № 540-IX (набрав чинності 02.04.2020), який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину.
Зокрема, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України було визначено, що під час дії карантину, строки, встановлені низкою статей цього Кодексу (зокрема, позовна давність), продовжуються на строк дії карантину.
Отже, починаючи з 02.04.2020 строк позовної давності продовжився на строк дії карантину. Три роки, які передують цій даті, обчислюються з 02.04.2017. Заборгованість у відповідача за послуги з опалення виникла з 01.12.2017, тобто пізніше. Відтак, строк позовної давності позивачем не пропущено.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Також суд зауважує, що відповідачем не зроблено заяви про застосування позовної давності до винесення рішення, оскільки про сплив позовної давності представником позивача було заявлено у заяві про перегляд заочного рішення, тобто вже після винесення судом заочного рішення у цій справі. Після скасування заочного рішення і призначення справи до розгляду представник відповідача таку заяву не робив.
Підсумовуючи все вищевикладене, суд доходить висновку, що позов Концерну «МТМ» слід задовольнити частково шляхом стягнення з відповідача суми заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за період з грудня 2017 р. по серпень 2021 р. включно, яка складає 37 127,66 грн., а у задоволенні іншої частини позовних вимог, а саме вимог про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з гарячого водопостачання в розмірі 14 047,59 грн. відмовити.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, тобто у розмірі 1 646,90 грн. (72,55 % від 2 270,00 грн.).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд
Позов концерну «Міські теплові мережі» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01 грудня 2017 р. по 31 серпня 2021 р. розміром 37 127 (тридцять сім тисяч сто двадцять сім) грн. 66 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь концерну «Міські теплові мережі» судові витрати зі сплати судового збору розміром 1 646 (одна тисяча шістсот сорок шість) грн. 90 коп.
Вступна та резолютивна частини рішення постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 20 липня 2022 р.
Повний текст рішення виготовлено 25 липня 2022 р.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його складання в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач Концерн «Міські теплові мережі», , юридична адреса: бул. Гвардійський, буд. 137, м. Запоріжжя;

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя А.В. Шалагінова