Справа № 161/3930/22
Провадження № 2/161/2249/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 липня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Жаловаги І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування вимог вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_3 . 2021 року позивачем було виявлено заповіт останньої від 13 червня 2008 року, посвідчений Рокинівською селищною радою за реєстровим №136, відповідно до якого все належне їй на момент смерті майно спадкодавець заповіла дочці. У березні спадкоємець звернулась до приватного нотаріуса з метою оформлення спадкових прав. Постановою нотаріуса від 17 березня 2022 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по причині відсутності доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (оформлення спадкових прав за заповітом не здійснено по причині пропуску звернення до нотаріуса з відповідною заявою). Відтак, вирішити вказане питання у позасудовому порядку не виявляється можливим.

З огляду на наведене, ОСОБА_1 , порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , просить суд визнати за нею право власності на: земельну ділянку площею 0,1200 гектарів (кадастровий номер 601:001:0149), що знаходиться на території смт. Рокині Луцького району Волинської області (Державний акт на право на земельну ділянку серії ВЛ № 062728, виданий згідно рішення Рокинівської селищної ради №16/18 від 14 жовтня 2004 року), право на 0,14 відсотків частки пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства СГПП «Дружба» с. Журавичі Ківерцівського району Волинської області, згідно свідоцтва на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0073580, виданого Журавичівською сільською радою і зареєстрованого за № 659 від 20 серпня 2003 року, право на земельну частку (пай) площею 2,33 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території с. Журавичі Ківерцівського району Волинської області (АПТ «Дружба»), згідно свідоцтва на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0212438, виданого Ківерцівською районною державною адміністрацією 03 червня 2003 року.

В письмовій заяві позивач просить здійснювати розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Правом подачі відзиву на позов не скористався.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ч.1 ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 24 листопада 2015 року (а.с.6).

Після смерті останньої відкрилась спадщина на належне їй майно: земельну ділянку площею 0,1200 гектарів (Державний акт на право на земельну ділянку серії ВЛ № 062728, виданий згідно рішення Рокинівської селищної ради №16/18 від 14 жовтня 2004 року (а.с.11), право на 0,14 відсотків частки пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства СГПП «Дружба» с. Журавичі Ківерцівського району Волинської області (свідоцтво на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0073580, видане Журавичівською сільською радою і зареєстроване за № 659 від 20 серпня 2003 року (а.с.11-12),право на земельну частку (пай) площею 2,33 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території с. Журавичі Ківерцівського району Волинської області (АПТ «Дружба»), згідно свідоцтва на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0212438, виданого Ківерцівською районною державною адміністрацією 03 червня 2003 року (а.с.13, зворот).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до заповіту, посвідченого Рокинівською селищною радою за реєстровим №136 від 13 червня 2008 року все належне їй майно на момент смерті остання заповідає своїй доньці ОСОБА_1 (а.с.7). Вказаний заповіт на час відкриття спадщини не змінений та не скасований.

14 липня 2021 року позивач звернулась за оформленням спадкових прав, однак їй було відмовлено по причині пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини (а.с.18-19).

Постановою нотаріуса від 17 березня 2022 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по причині відсутності доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.24-25).

З матеріалів справи вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась, спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця є її діти ОСОБА_1 (а.с.8) та ОСОБА_2 .

Факт спільного проживання позивача з матір`ю на момент смерті останньої за адресою: АДРЕСА_1 , стверджується довідкою ОСББ «Соборності 26» №40 від 05.02.2021 року (а.с.10).

Відповідно до наявної в матеріалах справи заяви ОСОБА_2 від 19 січня 2021 року, посвідченої секретарем Виконавчого комітету Рівненської сільської ради Любомильського району Волинської області, останній просить вважати його таким, що відмовився від прийняття спадщини, не заперечує щодо видачі свідоцтв про право на спадщину на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України.

Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України.

Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV,основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08.05.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до п. 3 Указу Президента України від10.11.1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» установлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК (435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

На підставі викладеного, з урахуванням відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, суд приходить до висновку про те, що звернення позивача по справі, як спадкоємця, яка прийняла спадщину після смерті спадкодавця, до суду з позовом про визнання за нею права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, здійснено у спосіб, передбачений законом, відтак порушене право на реалізацію спадкових прав підлягає судовому захисту.

Беручи до уваги те, що позивач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкодавцем за життя було належним чином оформлено права власності на земельні ділянки, діючи у відповідності до положень ст. 13 ЦПК України з урахуванням вимог ст. 16 ЦК України, та положень статей 152 та 153 ЗК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 263, 265, 268, 282 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1217, 1268, 1269 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

-на земельну ділянку площею 0,1200 гектарів (кадастровий номер :01:001:0149), що знаходиться на території смт. Рокині Луцького району Волинської області (Державний акт на право на земельну ділянку серії ВЛ № 062728 від 06 вересня 2005 року, виданий згідно рішення Рокинівської селищної ради №16/18 від 14 жовтня 2004 року);

-на право на 0,14 відсотків частки пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства СГПП «Дружба» с. Журавичі Ківерцівського району Волинської області (майновий пай), згідно свідоцтва на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВЛ №0073580, виданого Журавичівською сільською радою 20 серпня 2003 року (реєстраційний №659);

-на право на земельну частку (пай) площею 2,33 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території с. Журавичі Ківерцівського району Волинської області (АПТ «Дружба»), згідно свідоцтва на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0212438, виданого Ківерцівською районною державною адміністрацією 03 червня 2003 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП невідомий).

Повний текст рішення суду складено 13 липня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк