Справа № 354/576/22
Провадження по справі № 2/354/360/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді: Ваврійчук Т.Л.

за участю секретаря судового засідання Старунчак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 18 липня 2015 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У даному шлюбі у них народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає разом із матір`ю. Подружнє життя у них не склалося, а тому на протязі останніх місяців вони із відповідачем проживають окремо та не ведуть спільного господарства, що стало причиною звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу. Неповнолітня дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її повному утриманні, в той час як відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати свою неповнолітню дочку, та не надає коштів на матеріальне забезпечення дитини, придбання одягу та продуктів харчування, хоча працює в приватних підприємців регіону м.Яремче, та раніше працював в м.Ізюм на автомайстернях шиноремонту та отримує значний дохід. Доходу позивача не достатньо для забезпечення гармонійного та необхідного розвитку неповнолітньої доньки, а тому вона самостійно не взмозі забезпечити належне утримання дитини. Враховуючи те, що відповідач є працездатним, працює не офіційно та отримує нерегулярний дохід, не має інших дітей та непрацездатних утриманців, позивач вважає, що останній має змогу сплачувати аліменти у вказаному нею розмірі та просить її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 1500 грн.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 23 травня 2022 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд даної справи проводити без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, проте направив на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі. Одночасно подав заперечення на позовну заяву, в яких вказав, що він не згідний із заявленим розміром аліментів, оскільки враховуючи ситуацію, яка склалась в країні, а саме введення в Україні військового стану, на сьогоднішній день в нього відсутня можливість щодо отримання стабільного доходу та постійної роботи, у зв`язку із чим він не зможе виплачувати заявлений позивачем розмір аліментів на утримання їхньої неповнолітньої дочки. Просить суд, врахувати те, що він згідний сплачувати мінімальний розмір аліментів, згідно чинного законодавства.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що сторони у справі з 18 липня 2015 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області 18 липня 2015 року.

Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Ізюмським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 04 січня 2017 року.

Як вбачається із довідки про реєстрацію місця проживання особи, неповнолітня дочка сторін ОСОБА_3 зареєстрована разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що сторонами не заперечується.

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №2618- від 06 квітня 2022 року ОСОБА_1 фактично проживає в АДРЕСА_2 .

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №2618- від 06 квітня 2022 року ОСОБА_3 фактично проживає в АДРЕСА_2 разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За змістом ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно роз`яснень, викладених у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Частинами першою, третьою ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

У відповідності до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні.

Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною шостою ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто рішення суду може грунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Позивачем при зверненні до суду заявлено вимогу про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 5000 грн. щомісячно, однак не доведено достатності заробітку (доходу) платника аліментів, щоб задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Відповідач подав заперечення на позовну заяву в яких вказав, що згідний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі, який встановлений чинним законодавством для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача, суд приймає до уваги розмір законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, матеріальний стан та стан здоров`я відповідача, те, що він є працездатною особою, відсутність у нього на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб, а тому, зважаючи на матеріальний стан позивача та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також рівності обов`язку батьків щодо утримання дітей, приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2700 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Із врахуванням встановлених обставин справи суд вважає, що присуджена сума відповідає можливості платника аліментів сплачувати їх. При цьому суд приймає до уваги те, що відповідачем не представлено будь-яких документальних і об`єктивних доказів щодо свого дійсного майнового стану та неспроможності виконувати обов`язок щодо утримання неповнолітньої дочки.

Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

У відповідності до частин першої - другої ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою-ч.2 ст.137 ЦПК України.

У відповідності до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У ході розгляду справи позивачем надано суду договір про надання правової допомоги №108 від 17 травня 2022 року, акт приймання-передачі наданих юридичних послуг за договором про надання правової допомоги №108/2 від 17 травня 2022 року, з якого вбачається, що адвокатом Лейбюком В.П. було надано позивачу наступну правничу допомогу: підготовка, написання позовної заяви, консультації (3 год.) вартістю 500 грн., а всього на загальну суму 1500 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду надано квитанцію серії ААК №427653 від 17 травня 2022 року на суму 1500 грн.

Із урахуванням наведеного, приймаючи до уваги відсутність заперечень щодо обґрунтованості вказаних витрат з боку відповідача, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 1500 грн. понесених витрат на правничу допомогу.

У відповідності до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Враховуючи те, що позивач на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 992,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.141, 180-183 Сімейного Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 ) в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2700(дві тисячі сімсот) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 травня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у сумі 1500(одна тисяча п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 992 (дев"ятсот дев"яносто дві) гривні 40 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_6 .

Повне судове рішення складено 14 липня 2022 року.

Головуючий суддя: Т.Л. Ваврійчук