Справа № 182/6210/20
Провадження № 2/0182/191/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.07.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС в Дніпропетровській області про визнання права власності на мотоцикл, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГС МВС у Дніпропетровській області про визнання права власності на мотоцикл.

В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини.

Йому на праві приватної власності належить мотоцикл з боковим причепом JA № А350 червоного кольору 1983 року випуску, рама № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , коляска № НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , на підставі довідки-рахунку серії НОМЕР_5 від 07 жовтня 2015 року. Вказаний транспортний засіб він купив у ОСОБА_2 за дві тисячі шістсот гривень. Після купівлі транспортного засобу він одразу звернувся до реєстраційного органу, яким на час придбання ним майна був Центр надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування міст Нікополь, Орджонікідзе, Марганець, Нікопольського та Томаківського районів, підпорядкованого УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з відповідною заявою. Проте, його заява не була прийнята, бо працівник реєстраційного органу повідомив, що на даний час відсутні бланки технічних паспортів на транспортні засоби. Тому, з наведених підстав, реєстрація придбаного транспортного засобу проведена належним чином не була. 21 травня 2016 року він знову звернувся до реєстраційного органу з приводу реєстрації належного йому транспортного засобу і його заява була зареєстрована за № 92014377. Проте, зареєструвати мотоцикл знову не виявилось можливим, оскільки він не був наданий на огляд з причини несправності. Після зазначених подій він користувався і продовжує користуватись належним транспортним засобом. Попередній його власник ніяких претензій щодо неотримання ним грошей за проданий мотоцикл не має. На даний час він вирішив дооформити належним чином документи на мотоцикл. З цього приводу 18 вересня 2020 року він звернувся до територіального сервісного центру МВС № 1245 (ТСЦ МВС № 1245) Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) Головного сервісного центру МВС. Проте, у здійсненні державної реєстрації придбаного транспортного засобу йому було відмовлено листом від 26 вересня 2020 року за № 31/4-1245-Р-34, оскільки, згідно з Постановою КМУ від 18 листопада 2015 року за № 941 «Про внесення змін до деяких постанов КМУ з питань реєстрації транспортних засобів», довідку-рахунок виключено з переліку документів, які підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення та митного оформлення транспортних засобів. За таких обставин, він не має можливості зареєструвати належне йому на праві приватної власності майно, розпорядитись ним на власний розсуд, а тому змушений звернутися до суду та просить ухвалити рішення суду, яким визнати за ним право власності на мотоцикл з боковим причепом JA № А350 червоного кольору, 1983 року випуску, рама № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , коляска № НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 , на підставі довідки-рахунку серії ААЕ № 414763 від 07 жовтня 2015 року.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2021 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та роз`яснено відповідачу його право протягом 15 календарних днів з дня отримання даної ухвали надіслати суду та позивачу відзив на позовну заяву та всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.61-62).

Відповідач своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, скористався та 31 січня 2022 року на електронну адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого зазначив наступне. Листом від 26 вересня 2020 року № 31/4-1245-Р-34 позивачу було відмовлено в державній реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу (мотоцикла) на підставі довідки - рахунку, оскільки у відповідності до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок №1388), довідка - рахунок серії ААЕ № 414763 від 07 жовтня 2015 року, надана позивачем для реєстрації, не визначена в якості документа, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу. Відповідно до статті 34 Закону України «Про дорожній рух», державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Порядок № 1388, який є обов`язковим для всіх власників транспортних засобів, встановлює єдину на території України процедуру державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Відповідно до пункту 8 Порядку № 1388 (в редакції, діючій на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою; договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску акт приймання-передачі транспортних засобів за формою, згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем; договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений за результатами прилюдних торгів (аукціону) або електронних торгів, за яким продавцем виступає Національне агентство з питань виявлення, розшуку . та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів. Таким чином, даною нормою встановлено вичерпний перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин. За відсутності правовстановлюючого документу, визначеного даним переліком, державна реєстрація транспортного засобу не проводиться. 18 листопада 2015 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 941 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів», яка безпосередньо стосується скасування використання довідки-рахунка при купівлі-продажу та оформленні транспортних засобів, В зв`язку з цим, з 18 листопада 2015 року довідка-рахунок не є документом - підставою для здійснення операцій з транспортними засобами та не підтверджує право власності. Згідно пункту 7 Порядку № 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти днів після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. З моменту придбання транспортного засобу позивачем у 2015 році, і до звернення останнього до сервісного центру МВС пройшло 5 (п`ять) років, що перевищує загальну позовну давність тривалістю у 3 (три) роки, встановлену статтею 257 Цивільного кодексу України. Отже, сервісні центри правомірно відмовляють у реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів (з видачею свідоцтва про реєстрацію) на підставі довідки - рахунку. Такий висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 р. по справі № 803/336/16 провадження № К/9901/10604/18. Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Крім цього, представник відповідача посилається на те, що позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на транспортний засіб, звертається до неналежного відповідача, оскільки позивач помилково вважає, що відповідач не визнає його право власності на транспортний засіб. Відповідач, як державний орган реєстрації, діє до обов`язкових вимог Порядку № 1388, згідно з пунктом 3 якого державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Однак, позивач не зазначає інформацію про таку особу, не надає відповідних доказів та не залучає її відповідачем. Натомість, фактично відповідачем зазначено територіальний орган з надання сервісних послуг - РСД ГСЦ МВС в Дніпропетровській області, який не є суб`єктом спірних матеріально-правових цивільних відносин, а є в даному випадку суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний виконувати обов`язкові вимоги чинного спеціального законодавства при здійсненні державної реєстрації транспортних засобів. Таким чином, враховуючи вищевикладене, представник відповідача просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити та розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача (а.с.68-73).

Позивач скористався своїм правом, визначеним цивільно-процесуальним законодавством, та 07 лютого 2022 року на адресу суду надав відповідь на відзив, згідно якої послався на обставини, викладені в позовній заяві та додатково суду пояснив, що не погоджується з позицією Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС У Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) щодо перевищення ним строку позовної давності. Так. згідно вимог ст.257 ЦК України, загальний строк позовної давності складає три роки. Проте, про порушення свого права він дізнався лише після надання йому відповідачем письмової відмови у здійсненні державної реєстрації належного транспортного засобу 26 вересня 2020 року. До вказаного часу він, навіть, не міг уявити, що його право на придбаний законним шляхом транспортних засіб не буде визнаватись. Його право власності не було порушене в момент придбання транспортного засобу - у 2015 році, в той час коли воно порушене лише після відмови у реєстрацій транспортного засобу 26 вересня 2020 року. І Саме з цього часу і відраховується сплив строку позовної давності. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, просить його позовні вимоги задовольнити та на їх задоволенні наполягає (а.с.93-94).

В судовому засіданні 07 липня 2022 року позивач викладені обставини підтримав та додатково суду пояснив, що до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС У Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) він звернувся лише через пів року, оскільки перебував на лікуванні. Попередній власник ніяких претензій немає та на даний час перебуває за межами країни. Крім цього, доповнив, що в момент придбання транспортного засобу і до вчинення дій щодо його законної реєстрації йому не було відомо про порядок здійснення реєстраційних дій.

Дослідивши в повному обсязі надані сторонами письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так довідкою рахунком серії ААЕ №41476,3 виданою ТОВ «МБД Фаворит» від 07 жовтня 2015 року, підтверджується, що ОСОБА_1 продано мотоцикл марки JA № А350 червоного кольору, 1983 року випуску, рама № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , коляска № НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 (а.с.5). 07 жовтня 2015 року позивач, з метою реєстрації вищевказаного транспортного засобу, звернуся до центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування міст Нікополь, Орджонікідзе, Марганець, Нікопольського та Томаківського районів, підпорядкованого УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області (а.с.6). При цьому, як вбачається з матеріалів справи, реєстраційні дії відносно мотоциклу марки JA № А350, червоного кольору, 1983 року випуску, рама № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , коляска № 189477, державний номерний знак НОМЕР_4 , вчинені не були, що не заперечується й представником відповідача, однак, дані дії не були вчинені, виходячи з того, що було скасовано використання довідки-рахунку при купівлі-продажу та оформленні транспортних засобів. Так, 18 листопада 2015 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 941 «Про внесення до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів», яка безпосередньо стосується скасування використання довідки-рахунку при купівлі-продажу та оформленні транспортних засобів. У зв`язку з чим, з 18 листопада 2015 року довідка-рахунок не є документом - підставою для здійснення операцій з реєстрації транспортних засобів та не підтверджує право власності.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч.1, 2 ст.12 ЦПК).

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог .

За ч.1 ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди, тощо.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За приписами ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною першою статті 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.34 Закону України «Про дорожній рух», державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Згідно з пунктами 7, 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року N 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Відповідно до п. 8 цього Порядку, державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників та документів, які підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін в реєстраційні документи.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори купівлі продажу, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; договори, укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів: договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортні засоби договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою і скріплені печаткою; договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою та скріплені печаткою (за її наявності), у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішеннями власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило па транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноваженому органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем; договір купівлі-продажу транспортного засобу,укладений за результатами прилюдних торгів (аукціону) або електронних торгів, за яким продавцем виступає Національне агентство з питань виявлення,розшуку та управління активами,одержаними від корупційних та інших злочинів.

У той же час, 18 листопада 2015 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 941 «Про внесення змін до деяких постанов КМУ з питань реєстрації транспортних засобів», яка безпосередньо стосується скасування використання довідки-рахунка при купівлі-продажу та оформлення транспортних засобів.

У зв`язку з чим з 18 листопада 2015 року довідка-рахунок не є документом - підставою для здійснення операцій з транспортним засобом та не підтверджує право власності.

Таким чином, надана позивачем 21 травня 2016 року для реєстрації довідка-рахунок від 07 жовтня 2015 року вже не була документом, що підтверджує факт придбання транспортного засобу.

З огляду на викладене, суд вважає, що з боку Центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування міст Нікополь, Орджонікідзе, Марганець, Нікопольського та Томаківського районів, підпорядкованого УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, цілком обґрунтовано відмовлено позивачу у реєстрації транспортного засобу.

Висновок щодо правильності таких дій відповідача зроблений Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 803/336/16.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України .

Відповідач, відповідно до покладених на нього завдань, здійснює організаційне забезпечення та контроль процесу реєстрації транспортних засобів, обміну та видачі посвідчень водія, обліку та зберігання документів,що є підставою для їх видачі, контроль за наповненням Єдиного державного реєстру МВС.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, позивач, звернувшись до суду у даній справі з позовними вимогами до відповідача про визнання за ним права власності на транспортний засіб, не врахував положення ст. 392 ЦК України, оскільки відмова органу державної реєстрації прав в оформленні права власності на майно та видачі свідоцтва, у зв`язку з ненаданням необхідних документів для оформлення такого права, не є оспорюванням права власності на майно. Зокрема, сервісний центр не перебуває з позивачем у правовідносинах щодо здійснення ним прав володіння, користування та розпорядження майном, щодо якого заявлено позовні вимоги про визнання права власності, не оспорює та не претендує на таке право.

Така позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 червня 2011 року у справі № 3-55гс11.

Згідно з п.7 Порядку № 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Позивач придбав мотоцикл 07 жовтня 2015 року та в судовому засіданні не заперечував ту обставину, що своєчасно не звернувся до відповідного органу МВС для реєстрації транспортного засобу, посилаючись на несправність транспортного засобу, а також перебування на лікуванні. При цьому, з моменту придбання транспортного засобу до моменту звернення позивача до сервісного центру сплило майже 5 років, що не може вважатися розумним строком, протягом якого позивач не міг реалізувати свої права та інтереси.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС в Дніпропетровській області про визнання права власності на мотоцикл відмовити в повному обсязі.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал