Справа № 283/334/22
Провадження №2/283/228/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

14 липня 2022 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Хомич В.М., секретар судового засідання Ільніцька С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

01.02.2022 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 08.02.2017, посвідченого державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Ходаківською Л.В., в якій позивач зареєстрована та фактично проживає. В даному помешканні зі згоди колишнього власника домоволодіння - ОСОБА_3 зареєстрований також відповідач по справі, який фактично не проживає у будинку ще з моменту укладення договору купівлі-продажу у 2017 році, його речі в будинку відсутні. Оскільки відповідач у житловому будинку не проживає, а його реєстрація створює позивачеві певні обмеження як для власнику, то ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив своє право на користування житловим приміщенням.

Процесуальні дії у справі.

03.02.2022 судом направлено запит з метою вирішення питання про відкриття провадження у справі у відповідності до ч.1 ст.187 ЦПК України, до сектору ведення реєстру Малинської міської територіальної громади виконавчого комітету Малинської міської ради.

16.02.2022 від сектору ведення реєстру Малинської міської територіальної громади виконавчого комітету Малинської міської ради надійшла відповідь на запит суду.

Ухвалою від 17.02.2022 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження, підготовче судове засідання призначено на 14 годину 18.03.2022. Виклик ОСОБА_2 постановлено здійснити через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України.

На підставі розпорядження Голови Верховного Суду від 10.03.2022 року №4/0/9-22 з 07.03.2022 року по 21.04.2022 року правосуддя в Малинському районному суді Житомирської області не здійснювалось.

Після відновлення правосуддя у Малинському районному суді Житомирської області підготовче судове засідання у справі призначено на 12 годину 30 хвилин 06.06.2022.

Ухвалою від 06.06.2022 закрито підготовче провадження; призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 15 годину 30 хвилин 28.06.2022, яке у зв`язку з неявкою відповідача відкладено на 12 годину 14.07.2022.

Позивач у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява від ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи неодноразово повідомлявся шляхом публікації відповідного оголошення про виклик на сайті Судової влади України, відзиву з доказами, які підтверджують заперечення проти позову, заяв та клопотань від ОСОБА_2 до суду не надходило.

У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписуючої та відтворюючої апаратури не здійснювалося.

Встановлені судом обставини.

На підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями від 08.02.2017, сторонами якого є ОСОБА_3 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець), посвідченого державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Ходаківською Л.В., зареєстрованого в реєстрі за №1-54, позивач є власником житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , загальною площею 151,0 кв.м, житловою площею 43,9 кв.м (а.с.7-8). Право власності позивача на вищезазначений об`єкт нерухомого майна підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 80154470 від 12.02.2017, згідно з яким номер запису про право власності ОСОБА_1 18920906, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в ДРРП 109 (а.с.9).

Зареєстрованим місцем проживання позивача з 29.08.2017, а також відповідача є житловий будинок АДРЕСА_1 , про що свідчить витяг №371 про зареєстрованих осіб, виданий 19.01.2022 сектором ведення реєстру Малинської міської територіальної громади виконкому Малинської міської ради Житомирської області. Крім сторін у вказаному домоволодінні зареєстровані цивільний чоловік позивача ОСОБА_4 , 1960 р.н. та син позивача ОСОБА_5 , 1991 р.н. (а.с.13).

Довідкою Малинської міської ради № 53 від 24.01.2022, виданої за підписом депутата Олесі Рудницької на підставі свідчень сусідів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 , проте фактично за вказаною адресою не проживає, його місцезнаходження невідомо, родинний зв`язок з ОСОБА_1 у нього відсутній (а.с.10).

Вищезазначені сусіди позивача підтвердили факт відсутності відповідача за місцем його реєстрації і у письмових поясненнях, наявних у матеріалах справи (а.с.11,12).

Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом.

Між сторонами виник спір з приводу визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

При вирішенні спірних правовідносин, суд застосовує норми Конституції України, ЦК України. Суд враховує позицію ВП ВС, що ЖК УРСР був прийнятий 30 червня 1983 року і він не відображає усіх реалій сьогодення. В свою чергу Цивільний кодекс є кодифікованим актом законодавства, який прийнято пізніше у часі, тому темпоральна колізія вирішується саме на користь норм ЦК України.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Разом з тим у статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Суд вважає, що до спірних правовідносин, крім іншого, слід застосувати норми статтей 401-403, 406 ЦК України.

У ст.401 ЦК України визначено сервітут як право обмеженого користування чужим майном, що може бути встановлено для задоволення потреб осіб у житлі, які не можуть бути задоволені іншим способом, тобто, сервітут це речове право невласника на обмежене користування житлом для проживання.

Згідно ч. 1 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

За положеннями ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі, зокрема, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом.

Положення статті 406 ЦК України у спорі між власником та особою, на користь якої встановлено сервітут, з приводу захисту права власності на житлове приміщення, можуть бути застосовані за умови наявності таких підстав - якщо сервітут був встановлений, але потім припинився. Однак встановлення такого сервітуту презюмується на підставі статті 402 ЦК України.

Відповідач набув права користування житловим будинком як член сім"ї колишнього власника житла, тобто, підставою для встановлення сервітуту було наявність у відповідача родинних стосунків із колишнім власником житла.

08.02.2017 ОСОБА_3 здійснила відчуження будинку на користь позивача, таким чином підстави для встановлення сервітут на право користування відповідачем житлом припинились.

Позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , а відповідач зареєстрований у вказаному будинку як родич колишнього власника домоволодіння, тобто, ОСОБА_2 не є членом сім`ї власника, фактично не проживає у будинку з моменту укладення договору купівлі-продажу у 2017 році.

За таких умов та з огляду на положення статті 391 ЦК України позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування спірним житловим будинком, підлягають задоволенню. При цьому суд наголошує та роз`яснює сторонам, що право користування житлом і реєстрація місця проживання у такому житлі не є тотожними, а співвідносяться як причина і наслідок. Тобто, набуття особою права на користування житловим приміщення може бути підставою для реєстрації її місця проживання за вказаною адресою, як, відповідно, і втрата права користування житлом є підставою для зняття з реєстрації місця проживання за адресою такого житла.

Норми Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є обов`язковими для всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання особи на території України.

Відповідно до ст. 7 вказаного Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що є правові підстави для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 992,40 грн. судового збору, сплаченого поивачем при поданні позову до суду.

Керуючись ст.ст.12, 13, 23, 76, 81,141, 258, 259, 265, 273, 280, 289,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпорядженням власністю, шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 992 (дев"ятсот дев"яносто дві) гривні 40 копійок.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 14.07.2022.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя В. М. Хомич