Справа № 161/2193/22 Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В. П.
Провадження № 22-ц/802/681/22 Категорія: 62 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представників відповідачів ОСОБА_3 , Букала Я. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , до ОСОБА_5 , Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Служба у справах дітей Торчинської селищної ради, про перерозподіл спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним, визнання права власності на спадкове майно за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що після смерті ОСОБА_6 , який є батьком ОСОБА_4 , залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:1497.

Зазначала, що ОСОБА_4 , будучи на момент смерті батька ОСОБА_6 малолітнім, вважається таким, що прийняв спадщину. Однак, відповідач ОСОБА_5 (мати ОСОБА_6 ), звернувшись до державного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті покійного сина, не повідомила нотаріусу про наявність інших спадкоємців першої черги, зокрема, неповнолітнього ОСОБА_4 .

Також вказувала, що 21 серпня 2019 року державним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори було зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:1497 лише за відповідачем ОСОБА_5 , що суперечить вимогам ст. 1261 ЦК України та порушує права неповнолітнього сина померлого, який відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину у встановлений законом строк.

Ураховуючи наведене, просила суд: перерозподілити між спадкоємцями першої черги спадкове майно, а саме земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:1497; визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:1497 на ім`я відповідача ОСОБА_5 , видане державним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори; зобов`язати Луцьку районну державну нотаріальну контору видати нові свідоцтва про право на спадщину покійного ОСОБА_6 за законом з урахуванням перерозподілу спадщини.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2022 року провадження у справі зупиненодо набрання законної сили рішенням в іншій справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_3 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, а також представників відповідачів, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 травня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі № 161/6079/22 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , третя особана стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей Торчинської селищної ради Луцького району, про оспорювання батьківства та виключення із актового запису про народження дитини відомостей про батька (а.с.96).

Пунктом 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 6 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи (п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України).

Постановляючи оскаржувану ухвалу про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у цивільній справі № 161/6079/22 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , третя особана стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей Торчинської селищної ради Луцького району, про оспорювання батьківства та виключення із актового запису про народження дитини відомостей про батька, суд першої інстанції врахувавши наведені норми процесуального права, обґрунтовано вважав, що існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства, предметом розгляду якої є оспорювання батьківства померлого ОСОБА_6 щодо неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, суд дійшов правильного висновку про зупинення провадження у цій справі, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 у вказаній справі та позовні вимоги ОСОБА_5 у справі до вирішення якої провадження зупинено, пов`язані між собою, а тому рішення суду у цивільній справі № 161/6079/22 щодо оспорювання батьківства буде мати преюдиційне значення при розгляді цієї цивільної справи.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду про зупинення провадження у справі є законною та обґрунтованою.

Наведені представником позивача в апеляційній скарзі доводи щодо невідповідності ухвали суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, спростовуються вищенаведеними висновками суду першої інстанції, встановленими у справі обставинами і не впливають на законність ухвали суду.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до постановлення помилкової ухвали.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права. Підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий-суддя

Судді: