1Справа № 335/2633/22 2-о/335/67/2022
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2022 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя в складі: головуючого судді Апаллонової Ю,В., за участю секретаря судового засідання Якимової О.С., представника заінтересованої особи Маменко К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Цмокаленко Оксани Сергіївни, заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про встановлення факту постійного проживання на території України,
16.05.2022 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання факту постійного проживання на території України.
В обґрунтування заяви посилається на те, що вона втратила документи, які підтверджують її особу, а саме паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року, свідоцтво про народження. Отримати паспорт громадянина України не має можливості, оскільки відсутнє документальне підтвердження факту її постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України і на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України». Відсутність у неї паспорту громадянина України позбавила її можливості іммігрувати до іншої країни, в безпечне місце з метою збереження свого життя або отримати статус тимчасово переміщеної особи. В результаті відсутності паспортних документів, вона позбавлена можливості реалізувати своє конституційне право на працю та соціальних захист. Вона ( ОСОБА_1 дошлюбне прізвище - ОСОБА_3 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Запоріжжі. Її батьки: батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_5 . В 1988 року вона уклала шлюб в м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В 1990 р. розірвала шлюб з ОСОБА_6 про що органами РАЦС м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області складений актовий запис про розірвання шлюбу. До 1996 року проживала та була прописана (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Згодом будинок продала та зараз не має постійного місця проживання. На теперішній час, перебуває на обліку в центрі обліку бездомних осіб як особа, яка не має постійного місця проживання, і місце проживання/місце перебування якої може бути зареєстровано за юридичною адресою: Запорізького міського територіального соціального обслуговування (надання соціальних послуг), а саме: АДРЕСА_2 . Вона має рідну сестру - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає в АДРЕСА_3 . Також, має рідного племінника - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Зазначені особи можуть підтвердити факт постійного проживання заявниці на території України. В листі від 05.03.2021 р. ЖН-8/6/2301-21/2301.2/1858-21, Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області зазначено, що їй був виданий паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_1 Баглійським РВВС Дніпродзержинського МВ УМВС України в Дніпропетровській області 18.01.1994 року. Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ ДМС України в Дніпропетровській області підтверджено факт її реєстрації з 20.01.1994 року за адресою: АДРЕСА_1 , але не встановлено факту належності до громадянства України, тобто факту постійного проживання на території України на 24.08.1991 або на 13.11.1991 р. оскільки з березня 1990 по листопад 1991 року вона відбувала покарання в місцях позбавлення волі ВВК-34 м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.
Головне управління національної поліції в Дніпропетровській області листом від 29.04.2021 р. № 26/105-Н повідомило, що 25.09.1991 вона була заарештована Дніпровським РВ Дніпродзержинського МУ МВС України в Дніпропетровській області за злочин, передбачений ст. 140 ч. 3 КК України і з 25.09,1991 р. по 19.11.1991 утримувалася в слідчому ізоляторі м. Дніпропетровська.
Відповідно до листа «Криворізька установа виконання покарань (№3)» від 16.04.2021 р. № 3/5-8/2011-Н8 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 вона й ізолятор з 22.10.1991 року но 18.07.1992 року.
Тобто, на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) вона утримувалася в слідчому ізоляторі м. Дніпропетровська, потім перебувала у виправній колонії Дніпропетровській області території України.
Довідкою від 03.03.2021 р. № 34/5-6-21/Н-6 «Кам`янська виправна колонія (№34)», повідомила, що вона ОСОБА_1 11.11.1992 року була звільнення з установи згідно Указу Президента України «Про амністію» від 17.08.1992 року згідно ст. 1 п. «ж».
Встановлення факту проживання на території України має для заявника юридичне значення, оскільки надає право на отримання паспорта громадянина України.
17.05.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні, а також ухвалено: витребувати у ГУ ДМС України в Дніпропетровській області Форму 1 на підставі якої було здійснено видачу паспорта колишнього громадянина СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_2 Баглійським РВВС Дніпродзержинського МВ УМВС України у Дніпропетровській області 18.01.1994 року.
17 серпня 2021 року від представника заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області надійшли пояснення по справі, в яких зазначено, що факт постійного проживання ОСОБА_1 , на території України станом на 13 листопада 1991 року не підтверджується жодним документом. Та прохальна частина зави оскільки задоволення цих вимог не принесе позитивних наслідків у вигляді встановлення належності до громадянства України . Задля недопущення перешкод у отриманні паспорта громадянина України, необхідно встановити факт, що має юридичне значення: 1) Встановити факт, що заявниця є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки м. Запоріжжя, на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) і на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України на момент набрання вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області законної сили. Встановити факт відбування ОСОБА_1 покарання у місцях позбавлення волі на території України станом на 24 серпня 1991 року.
22.06.2022 року представником заявника надано заяву про уточнення прохальної частини з урахуванням пояснень заінтересованої особи ,та остаточно заявник просила суд Встановити факт, що заявниця є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки м. Запоріжжя, на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) і на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України на момент набрання вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області законної сили.Встановити факт відбування ОСОБА_9 покарання у місцях позбавлення волі на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Заявник та представник заявника у судовому засідання 04.07.2022 року заяву підтримали і просять її задовольнити. ОСОБА_9 надала пояснення по суті справи та вказала, що постійно проживала в Україні, одружувалася, мала на праві власності нерухомість, однак втратила паспорт громадянина колишнього СРСР зразку 1974 року, а тому просила суд задовольнити її заяву, оскільки без паспорту вона немає можливості реалізувати свої конституційні права на соціальний захист, на працю.
У судове засідання 15.07.2022 року заявник та представник заявника не з`явилися, представник заявника подала заяву про проведення засідання на їх відсутності 15.07.2022 року, заяву підтримала і просить задовольнити.
Представник заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області Маменко К.С. у судовому засіданні проти задоволення заяви в редакції уточненої позовної заяви не заперечувала, оскільки документально підтверджуються обставини, які викладені у заяві.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що відповідно до наявної в матеріалах довідки від 05.03.2021 р. ЖН-8/6/2301-21/2301.2/1858-21, Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області ОСОБА_9 був виданий паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_2 Баглійським РВВС Дніпродзержинського МВ УМВС України в Дніпропетровській області 18.01.1994 року.
Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ ДМС України в Дніпропетровській області підтверджено факт реєстрації ОСОБА_9 з 20.01.1994 року за адресою: АДРЕСА_1 , але не встановлено факту належності заявниці до громадянства України, тобто факту постійного проживання на території України на 24.08.1991 або на 13.11.1991 р. оскільки з березня 1990 по листопад 1991 року заявниця відбувала покарання в місцях позбавлення волі ВВК-34 м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.
Головне управління національної поліції в Дніпропетровській області листом від 29.04.2021 р. № 26/105-Н повідомило, що 25.09.1991 ОСОБА_9 заарештована Дніпровським РВ Дніпродзержинського МУ МВС України в Дніпропетровській області за злочин, передбачений ст. 140 ч. 3 КК України і з 25.09.1991 р. по 19.11.1991 утримувалася в слідчому ізоляторі м. Дніпропетровська.
Вироком Дніпровського районного суду міста Дніпродержинська у справі № 1-22 від 24.03.1992 року ОСОБА_1 визнано винною злочин, передбачений ст. 140 ч. 3 КК України, призначено покарання у виді двох років позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до ч.3 ст. 193 КК України остаточно призначено покарання у вигляді одного року позбавлення волі. Строк відбування покарання відраховувати з 25.09.1991 року.

Ухвалою Дніпропетровського обласного суду від 08.05.1992 року апеляційну скаргу ОСОБА_9 залишено без задоволення. Вирок Дніпровського районного суду міста Дніпродержинська у справі № 1-22 від 24.03.1992 року залишено без змін.

Відповідно до листа «Криворізька установа виконання покарань (№3)» від 16.04.2021 р. № 3/5-8/2011-Н8 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 перебувала в установі (Криворізький слідчий ізолятор) з 22.10.1991 року но 18.07.1992 року.

На запит суду Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) надано повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 3, виданий 04.06.2022 Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) відносно ОСОБА_10 , повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 2, виданий 04.06.2022 Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_11 ,повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу № 5, виданий 04.06.2022 Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України, а також особи , незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно із п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлення належності до громадянства України стосується: а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України.

Пунктом 8 цього Порядку визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: 1) заяву про встановлення належності до громадянства України; 2) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); 3) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Згідно з п. 13 Порядку, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3Законуособа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року відбувала покарання у місцях позбавлення волі на території України та перебувала у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживала відповідно на території УРСР або на території України, подає такі документи:

а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності в особи паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживала відповідно на території УРСР або на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт);

в) документ, що підтверджує факт постійного проживання особи відповідно на території УРСР або на території України на момент набрання вироком суду законної сили;

г) документ, який підтверджує факт відбування особою покарання у місцях позбавлення волі на території України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

За змістом п. 3 ч. 2ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах».

Безперервне проживання на території України проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік 180 днів.

Проживання на території України на законних підставах проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 293ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений уст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Листом Верховного суду України від 01 січня 2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку окремого провадження суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути, зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне їй для отримання паспорту громадянина України, враховуючі наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України впродовж життя та, зокрема, станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

Тому підлягають встановленню такі факти: факт, що заявниця є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року, а також на момент набрання Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області законної сили та встановити факт відбування ОСОБА_1 покарання у місцях позбавлення волі на території України станом на 13 листопада 1991 року.

Керуючись ст. 315 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Цмокаленко Оксани Сергіївни, заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про встановлення факту постійного проживання на території України, задовольнити.

Встановити факт, що заявниця є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки м. Запоріжжя, на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) і на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на території України на момент набрання вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області від 24 березня 1992 року законної сили.

Встановити факт відбування ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , покарання у місцях позбавлення волі на території України станом на 13 листопада 1991 року.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення відповідного рішення суду.

Повний текст складено 15.07.2022 року.

Суддя Ю.В. Апаллонова