КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/824/1129/2022 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

при секретарі - Качалабі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в міста Києві матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - адвоката Панченко Тетяни Анатоліївни на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форум-Інвест», ОСОБА_4 , державного реєстратора Комунального підприємства Новопетрівської сільської ради «Результат» Заіко Ірини Володимирівни, державного реєстратора філії Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Рябого Дмитра Сергійовича, треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання договорів про залучення інвестицій у будівництво житла недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

В Голосіївський районний суд міста Києва звернулась ОСОБА_3 (далі - позивач) з позовом до ТОВ «Форум-Інвест», ОСОБА_4 , державного реєстратора Комунального підприємства Новопетрівської сільської ради «Результат» Заіко І.В., державного реєстратора філії Комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва Рябого Д.С. (далі - відповідачі), треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання договорів про залучення інвестицій у будівництво житла недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

Свої вимоги, з урахуванням їх уточнень, ОСОБА_3 обґрунтовувала тим, що 01 листопада 2004 року між нею та ТОВ «Форум-Інвест» укладено договори № В31/8-9/2-18 та № В31/8-10/2-18 про залучення інвестицій в будівництво житла по АДРЕСА_1 (в подальшому уточнено адресу - АДРЕСА_2 ). Кінцевою метою інвестування було отримання у власність квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .

Вказала, що 09 листопада 2004 року нею сплачено вартість житлового об`єкту за кожний у сумі 259 590, 00 грн. з розрахунку 3 400, 00 грн. за 1 кв.м., а згідно квитанцій № DO-2236 від 02 липня 2013 року та № DO-2267 від 02 липня 2013 року внесено доплату за додаткові квадратні метри житла - квартири АДРЕСА_3 у сумі 29 410, 00 грн. і квартири АДРЕСА_5 .

Однак, на стадії завершення будівництва у неї виникли проблеми з оформленням зазначених вище квартир у власність. у зв`язку з чим вона змушена була звернутися до суду.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 14 березня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16 квітня 2014 року, зобов`язано ТОВ «Форум-Інвест» виконати умови укладених договорів № В31/8-9/2-18 від 01 листопада 2004 року, № В31/8-10/2-18 від 01 листопада 2004 року про залучення інвестицій в будівництво житла.

При спробі оформити право власності на зазначені вище квартири у березні 2017 року дізналася, що квартира АДРЕСА_3 переоформлена на ОСОБА_4 , державну реєстрацію здійснено державним реєстратором філії КП Київської обласної ради «Готово» міста Києва Рябим Д.С. на підставі документів, поданих ТОВ «Форум-Інвест», зокрема договору про залучення інвестицій в будівництво житла № В31/8-9/2-12 від 19 вересня 2007 року; квартира АДРЕСА_4 переоформлена на ОСОБА_4 , державну реєстрацію здійснено державним реєстратором КП Новопетрівської сільської ради «Результат» Заіко І.В. на підставі документів, поданих ТОВ «Форум-Інвест», зокрема договору про залучення інвестицій в будівництво житла № В31/8-10/2-11 від 24 січня 2008 року.

Про зазначені вище договори від 2007 та 2008 років при розгляді у 2014 році судом справи за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Форум-Інвест» третя особа ДП «Житлоінбуд» про зобов`язання виконати умови договорів, не йшлося. Відповідач ТОВ «Форум-Інвест» не повідомляв суд про існування зазначених договорів, а навпаки, визнав факт укладення договорів саме з ОСОБА_3 у 2004 році.

Відповідно до п. 2.1.4. договорів про залучення інвестицій в будівництво житла № В31/8-9/2-18 та № В31/8-10/2-18 від 01 листопада 2004 року, ТОВ «Форум-Інвест» бере на себе зобов`язання не укладати договорів про залучення інвестицій в будівництво об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, посилалась на те, що у 2007, 2008 роках відповідно до чинного законодавства України було заборонено укладати інвестиційні договори щодо житлового будівництва з тих підстав, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 15 грудня 2005 року, який набрав чинності з 14 січня 2006 року, ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» було доповнена абзацом 3 наступного змісту «Об`єктами інвестиційної діяльності не можуть бути об`єкти житлового будівництва, фінансування спорудження яких здійснюється з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління. Інвестування та фінансування будівництва таких об`єктів може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, недержавні пенсійні фонди, які створені та діють відповідно до законодавства, а також через випуск безпроцентних (цільових) облігацій, за якими базовим товаром виступає одиниця такої нерухомості».

Відтак, позивач змушена з метою захисту своїх майнових інтересів стосовно квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_6 звернутися до суду з даним позовом.

З огляду на зазначене вище, ОСОБА_3 просила суд:

- визнати недійсним договір № В31/8-9/2-12 про залучення інвестицій в будівництво житла від 19 вересня 2007 року укладений між ТОВ «Форум -Інвест» та ОСОБА_4 ;

- скасувати рішення державного реєстратора філія КП Київської обласної ради «Готово» міста Києва Рябого Д.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33256474 від 28 грудня 2016 року про право приватної власності ОСОБА_4 на об`єкт нерухомого майна - квартира, двокімнатна, загальна площа (кв.м.) 88.2 кв.м., житлова площа (кв.м.) 45.7, адреса: АДРЕСА_7 , що виникло на підставі: договору про залучення інвестицій в будівництво житла, серія та номер: В31/8-9/2-12, виданий 19 вересня 2007 року;

- визнати недійсним договір № В31/8-10/2-11 про залучення інвестицій в будівництво житла від 24 січня 2008 року укладений між ТОВ «Форум -Інвест» та ОСОБА_4 ;

- скасувати рішення державного реєстратора КП Новопетрівської сільської ради «Результат» м. Києва Заіко І.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34189605 від 09 березня 2017 року про право приватної власності ОСОБА_4 на об`єкт нерухомого майна - квартира 2-кімнатна, загальна площа (кв.м.) 87.8 кв.м., житлова площа (кв.м.) 42.3, адреса: АДРЕСА_8 , що виникло на підставі: договору про залучення інвестицій в будівництво житла, серія та номер: В31/8-10/2-11, виданий 24.01.2008 року;

- стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати по сплаті судового збору 1 280, 00 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2020 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним договір № В31/8-9/2-12 про залучення інвестицій в будівництво житла від 19 вересня 2007 року укладений між ТОВ «Форум -Інвест» та ОСОБА_4 .

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33256474 від 28 грудня 2016 року 19:14:14, державного реєстратора Рябого Д.С., філія комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» міста Києва про право приватної власності ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на об`єкт нерухомого майна - квартира, двокімнатна, загальна площа (кв.м.) 88.2 кв.м., житлова площа (кв.м.) 45.7, адреса: АДРЕСА_7 , що виникло на підставі: договору про залучення інвестицій в будівництво житла, серія та номер: В31/8-9/2-12, виданий 19 вересня 2007 року.

Визнано недійсним договір № В31/8-10/2-11 про залучення інвестицій в будівництво житла від 24 січня 2008 року укладений між ТОВ «Форум -Інвест» та ОСОБА_4 .

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 34189605 від 09 березня 2017 року 12:19:32 державного реєстратора Заіко І.В., Комунального підприємства Новопетрівської сільської ради «Результат» м. Києва про право приватної власності ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на об`єкт нерухомого майна - квартира 2-кімнатна, загальна площа (кв.м.) 87.8 кв.м., житлова площа (кв.м.) 42.3, адреса: АДРЕСА_8 , що виникло на підставі: договору про залучення інвестицій в будівництво житла, серія та номер: В31/8-10/2-11, виданий 24 січня 2008 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати по сплаті судового збору 1 280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на необґрунтованість рішення суду першої інстанції, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просила рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 також посилалась на те, що суд першої інстанції необґрунтовано застосував вимоги ч. 3 ст. 203 ЦК України та ч. 1 ст. 215 ЦК України, оскільки позивач не довела відсутності волі ТОВ «Форум-Інвест» на укладення спірних правочинів та відсутності його цивільної дієздатності на укладення договорів.

Зазначила, що Голосіївський районний суд міста Києва не надав належної оцінки приєднаним позивачем до матеріалів справи доказам, зокрема, копіям договорів про залучення інвестицій у будівництво житла.

Вказала на те, що суд першої інстанції безпідставно врахував рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 березня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16 квітня 2014 року у справі №752/21756/13-ц, так як вказаним рішенням суду не встановлено належного виконання позивачем умов договору.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Панченко Т.А., також не погоджуючись із рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2020 року подала апеляційну скаргу у якій просила скасувати рішення суду першої інстанції з аналогічних підстав.

Крім цього, в апеляційній скарзі апелянт наголошує, на тому, що інвестором будівництва житла був саме ОСОБА_4 . Посилалась на те, що ОСОБА_3 не довела, що вона є заінтересованою особою щодо інвестиційних договорів ОСОБА_4 . Звернула увагу апеляційного суду на те, що позивач обрала неефективний спосіб захисту, тому її позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Позивач ОСОБА_3 , 20 вересня 2021 року подала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційні скарги, однак протокольною ухвалою Київського апеляційного суду від 27 січня 2022 року відзив на апеляційні скарги було повернуто особі, яка його подала.

Інші учасники справи наданим процесуальним законом правом подати відзив на апеляційні скарги не скористалися.

Окрім цього, 27 вересня 2021 року до Київського апеляційного суду надійшов лист, у якому, КП Київської обласної ради «Готово» повідомило суду , що державний реєстратор Рябий Д.С. з 27 лютого 2017 року не перебуває в трудових відносинах з КП Київської обласної ради «Готово».

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Коновал О.В. та представник ОСОБА_2 - адвокат Панченко Т.А. апеляційні скарги підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених в них.

Представник ОСОБА_3 - адвокат Бєлкін Л.М. проти доводів апеляційних скарг заперечив, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, так як вважає його законним та обґрунтованим.

Інші учасники справи, належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки суду не повідомили.

За змістом ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст. 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи за адресами, які були зазначені в матеріалах справи.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 01 листопада 2004 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Форум-Інвест» укладено договори № В31/8-9/2-18, № В31/8-10/2-18 про залучення інвестицій в будівництво житла по АДРЕСА_1 (в подальшому уточнено адресу - АДРЕСА_2 ). Кінцевою метою інвестування було отримання у власність квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .

Також встановлено, що 09 листопада 2004 року ОСОБА_3 сплачено вартість житлового об`єкту за кожний у сумі 259 590, 00 грн. з розрахунку 3 400, 00 грн. за 1 кв.м., а згідно квитанцій № DO-2236 від 02 липня 2013 року та № DO-2267 від 02 липня 2013 року внесено доплату за додаткові квадратні метри житла - квартири АДРЕСА_3 у сумі 29 410, 00 грн., квартири АДРЕСА_5 .

Зазначені вище обставини встановлені рішеннями Голосіївського районного суду міста Києва від 17 квітня 2013 року, яке набрало законної сили 03 липня 2013 року та від 14 березня 2014 року, яке набрало законної сили 16 квітня 2014 року (т. 1, а.с. 227-229, 230-233, 234-239, 240-243).

За правилами ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на вище викладені обставини, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що позивачем доведено факт інвестування саме у квартири за АДРЕСА_3 та АДРЕСА_6 .

При цьому, колегія суддів вважає, що посилання апелянтів на те, що суд першої інстанції безпідставно врахував рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14 березня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16 квітня 2014 року у справі № 752/21756/13-ц, так як вказаним рішенням суду не встановлено належного виконання позивачем умов договору є необґрунтованими, так як вказані рішення не скасовані та набрали законної сили.

Колегія суддів також не приймає до уваги посилання апелянтів на неможливість звернення ОСОБА_3 до суду з позовом, що є предметом розгляду у даній справі з тих підстав, що вона не є та ніколи не була власницею спірних квартир, тому обраний нею спосіб захисту своїх прав є неефективним оскільки вони не відповідають вимогам закону.

Так, згідно з положеннями ч. 5 ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.

Пунктом 79 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 1127 від 25 грудня 2015 року (в редакції постанови КМУ № 553 від 23 серпня 2016 року), для державної реєстрації права власності на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, у порядку, передбаченому пунктами 30-34 цього Порядку, подаються: документ, що підтверджує набуття у власність особою закріпленого за особою об`єкта інвестування, передбачений законодавством (інвестиційний договір, договір про пайову участь, договір купівлі-продажу майнових прав тощо).

Отже, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_3 проінвестувала будівництво спірних квартир, відповідно до ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, які є власністю інвестора, тому вона як власник об`єктів своїх інвестицій має право захищати свої права з приводу цих же інвестицій, в тому числі, в судовому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року, справа № 911/5039/14.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Для захисту права, суду необхідно встановити факт його порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

При цьому, правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (ст. ст. 215, 216 ЦК України).

З огляду на зазначені приписи та положення ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист, у тому числі, судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом, не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину, підлягають застосуванню загальні приписи ст. ст. 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 зазначила, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 14 березня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16 квітня 2014 року, зобов`язано ТОВ «Форум -Інвест» виконати умови укладених договорів № В31/8-9/2-18 від 01 листопада 2004 року, № В31/8-10/2-18 від 01 листопада 2004 року про залучення інвестицій в будівництво житла.

Маючи намір оформити право власності на зазначені вище квартири у березні 2017 року дізналася, що квартира АДРЕСА_3 переоформлена на ОСОБА_4 , державну реєстрацію здійснено державним реєстратором Рябим Д.С. філії КП Київської обласної ради «Готово» міста Києва на підставі документів поданих ТОВ «Форум -Інвест», зокрема договору про залучення інвестицій в будівництво житла № В31/8-9/2-12 від 19 вересня 2007 року; квартира АДРЕСА_4 переоформлена на ОСОБА_4 , державну реєстрацію здійснено державним реєстратором Заіко І.В. КП Новопетрівської сільської ради «Результат» на підставі документів поданих ТОВ «Форум -Інвест», зокрема договору про залучення інвестицій в будівництво житла № В31/8-10/2-11 від 24 січня 2008 року.

Однак, про існування зазначених вище спірних договорів від 2007 та 2008 років при розгляді у 2014 році Голосіївським районним судом міста Києва справи за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Форум-Інвест», третя особа ДП «Житлоінбуд», про зобов`язання виконати умови договорів, відповідач ТОВ «Форум-Інвест» суду не повідомляв, а навпаки, визнав факт укладення договорів саме з ОСОБА_3 у 2004 році.

Зазначені позивачем обставини, колегія суддів враховує, так як вони дійсно мають місце за результатами перевірки судом змісту судових рішень на які посилається ОСОБА_3 .

Крім того, відповідно до п. 2.1.4. договорів про залучення інвестицій в будівництво житла № В31/8-9/2-18 та № В31/8-10/2-18 від 01 листопада 2004 року, ТОВ «Форум-Інвест» взяло на себе зобов`язання не укладати договорів про залучення інвестицій в будівництво об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 .

Слід також зазначити, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від. 15 грудня 2005 року, який набрав чинності з 14 січня 2006 року, ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» було доповнена абзацом 3 наступного змісту «Об`єктами інвестиційної діяльності не можуть бути об`єкти житлового будівництва, фінансування спорудження яких здійснюється з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління. Інвестування та фінансування будівництва таких об`єктів може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, недержавні пенсійні фонди, які створені та діють відповідно до законодавства, а також через випуск безпроцентних (цільових) облігацій, за якими базовим товаром виступає одиниця такої нерухомості».

Таким чином, Голосіївським районний суд міста Києва вірно зазначив про те, що у 2007, 2008 роках, якими датовані оспорювані договори про залучення інвестицій в будівництво житла, відповідно до вимог чинного законодавства України, було заборонено укладати інвестиційні договори щодо житлового будівництва.

Колегія суддів, дослідивши та проаналізувавши в сукупності наявні в матеріалах справи докази, вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що внаслідок укладення оспорюваних договорів у 2007, 2008 роках з іншою особою, було порушено права ОСОБА_3 , як інвестора з 2004 року, що у подальшому перешкоджало останній у реалізації її прав на набуття права власності на спірні квартири є обґрунтованим.

Відтак, договори про залучення інвестицій в будівництво житла за № В31/8-9/2-12 від 19 вересня і 2007 року та № В31/8-10/2-11 від 24 січня 2008 року, що укладені між ОСОБА_4 та ТОВ «ФОРУМ-Інвест» підлягають визнанню недійними.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п.п. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому п.п. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

З огляду на те, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення вимог щодо визнання оспорюваних договорів недійсними, відповідно похідною є вимога про скасування державної реєстрації права власності проведеної на підставі цих договорів, а тому вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 33256474 від 28 грудня 2016 року 19:14:14 державного реєстратора Рябого Д.С., філія КП Київської обласної ради «Готово» міста Києва про право приватної власності ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на об`єкт нерухомого майна - квартира, двокімнатна, загальна площа (кв.м.) 88.2 кв.м., житлова площа (кв.м.) 45.7, адреса: АДРЕСА_7 , що виникло на підставі: договору про залучення інвестицій в будівництво житла, серія та номер: В31/8-9/2-12, виданий 19 вересня 2007 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 34189605 від 09 березня 2017 року 12:19:32 державного реєстратора Заіко І.В., КП Новопетрівської сільської ради «Результат» м. Києва про право приватної власності ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на об`єкт нерухомого майна - квартира 2-кімнатна, загальна площа (кв.м.) 87.8 кв.м., житлова площа (кв.м.) 42.3, адреса: АДРЕСА_8 , що виникло на підставі: договору про залучення інвестицій в будівництво житла, серія та номер: В31/8-10/2-11, виданий 24 січня 2008 року, підлягають задоволенню.

Щодо посилання третіх осіб в суді першої інстанції про застосування строків позовної давності.

За правилами ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частиною 1 ст. 48 ЦПК України визначено, що сторонами у справі є позивач і відповідач.

Відповідно, треті особи не можуть заявляти про застосування судом строків позовної давності.

Зазначена позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у справі за № 133/1866/14-ц від 01.08.2018 року.

З урахуванням того, що позовні вимоги задоволено та відповідно до правил ст. 141 ЦПК України, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача ОСОБА_4 сплачені позивачем ОСОБА_3 , при зверненні до суду, сума судового збору у розмірі 1 280, 00 грн.

Порушень норм процесуального права, на які посилаються апелянти, колегією суддів не встановлено.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки Голосіївського районного суду міста Києва та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів враховує вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, згідно з яким, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

За таких обставин, при вирішенні вказаної цивільної справи, Голосіївським районним судом міста Києва правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, тому колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційних скарг висновків Голосіївського районного суду міста Києва не спростовують.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - адвоката Панченко Тетяни Анатоліївни залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар