Справа № 523/1247/22
Провадження №2/523/2525/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"12" липня 2022 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мельніченко Г. О.,

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» (03035, м. Київ, вул. Сурикова, буд. 3, літера А), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович (м. Київ, пр-т Петра Григоренка, 15 (перетин вул. Григоренка та вул. Ахматової), приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович (65082, м. Одеса, вул. Гоголя, 19, оф. 1) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

Установив

ОСОБА_1 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису здісненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем реєстровий номер 29657 від 23 вересня 2021 року, щодо звернення стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» (ідентифікаційний код юридичної особи 41350844) заборгованості за кредитним договором №AG4856806 від 17 червня 2020 року в сумі 21700 (двадцять одна тисяча сімсот гривень 00 копійок).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 23 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем було видано виконавчий документ - здійснено виконавчий напис, щодо звернення стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» (ідентифікаційний код юридичної особи 41350844) заборгованості за кредитним договором №AG4856806 від 17 червня 2020 року в розмірі 21700 (двадцять одна тисяча сімсот гривень 00 копійок).

На підставі виконавчого напису здійсненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем від 23 вересня 2021 року було відкрито виконавче провадження № 67323240 від 29 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Георгієм Володимировичем, що підтверджується відповідними відомостями в Автоматизованій системі виконавчого провадження Міністерства юстиції.

Підставою для вчинення виконавчого напису є Кредитний договір №AG4856806 від 17 червня 2020 року, укладений між ТОВ «ФК «Дінеро» та ОСОБА_1 . В договорі міститься відмітка про його укладення шляхом накладення електронного підпису.

Позивач вважає дії відповідача щодо вчинення такого виконавчого напису протиправними, оскільки приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем при складанні виконавчого напису порушено вимоги ст.ст. 88, 89 Закону України «Про нотаріат», а також є наявність спірності вимог щодо заборгованості Позивача

Як зазначила позивачка у своїй позовній заяві, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чи справді на момент вчинення ним виконавчого напису позивач мала безспірну заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО», тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Зважаючи на невідповідність виконавчого напису вимогам ЗУ «Про нотаріат» і Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України позивач просив його позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 08 лютого 2022 року було відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 16,17).

Позивач в судове засідання не з`явився. Представником позивача-адвокатом Масін О. В. подано до суду заяву, в якій він підтримав пред`явлені позовні вимоги, просить розглянути справу у його відсутність та відсутності позивачки, проти проголошення заочного рашення не заперечувала. (а.с. 43).

Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлялись у встановленому Законом порядку, причин неявки суду не сповітили та з заявами про відкладення розгляду справи не звертались. (а.с. 24-26,28-30,33-39).

Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін у загальному порядку та відзиву на позовну заяву не надав.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача та третіх осіб.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення за письмовою згодою представника позивача. (а.с. 43).

З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2012 року №296/5 (в редакціях на момент вчинення виконавчого напису).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку.

Згідно зі ст.87 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Аналогічні умови вчинення виконавчого напису містить й Порядок. Так, відповідно до пункту 3.1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року (далі-Порядок), нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 (пункт 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Пунктом 3.5 глави 16 Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 року.

Таким чином, право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення (прострочене зобов`язання боржника) та бути безспірним у розумінні вищеназваних нормативних актів.

Аналіз положень вищеназваних нормативних актів свідчить про те, що підставою для вчинення виконавчого напису за кредитним договором є надання нотаріусу документів, які не тільки передбачені Переліком за назвою, але й містять відомості, які є необхідними умовами вчинення виконавчого напису за статтею 88 Закону та пунктом 3.1 глави 16 розділ 2 Порядку.

Інакше нотаріус має право витребувати у стягувача інші документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису (пункт 2.2 глави 16 розділ 2 Порядку).

Боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису (постанова Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі №6-887/цс17).

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості згідно з Переліком. Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 (справа №466/6825/14ц).

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року, справа № 6- 887цс 17 та постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року, справа № 310/9293/15, провадження № 61-154св18.

23 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем було видано виконавчий документ - здійснено виконавчий напис, щодо звернення стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» (ідентифікаційний код юридичної особи 41350844) заборгованості за кредитним договором №AG4856806 від 17 червня 2020 року в розмірі 21700 (двадцять одна тисяча сімсот гривень 00 копійок). (а.с. 8).

На підставі виконавчого напису здійсненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем від 23 вересня 2021 року було відкрито виконавче провадження № 67323240 від 29 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Георгієм Володимировичем, що підтверджується відповідними відомостями в Автоматизованій системі виконавчого провадження Міністерства юстиції. (а.с. 9, 10).

Підставою для вчинення виконавчого напису є Кредитний договір №AG4856806 від 17 червня 2020 року, укладений між ТОВ «ФК «Дінеро» та ОСОБА_1 . В договорі міститься відмітка про його укладення шляхом накладення електронного підпису.

Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру заборгованості зроблено відповідачем одноособово, без повідомлення позивача про наявність указаної заборгованості.

Відповідач не подав до суду докази про підтвердження отримання вимоги позивачем, а неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно поінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги ТОВ.

Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З боку відповідача суду не надано жодного належного та допустимого доказу який би спростував доводи викладені позивачем.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

За таких обставин, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, враховуючи встановленні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги доведені й обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання позову та заяви про забезпечення позову в загальному розмірі 1488 грн. 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2,5,10,12, 211, 258, 259, 263-265, 268, 280 353, 354 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» (03035, м. Київ, вул. Сурикова, буд. 3, літера А), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович (м. Київ, пр-т Петра Григоренка, 15 (перетин вул. Григоренка та вул. Ахматової), приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович (65082, м. Одеса, вул. Гоголя, 19, оф. 1) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису здісненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем реєстровий номер 29657 від 23 вересня 2021 року, щодо звернення стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» (ідентифікаційний код юридичної особи 41350844) заборгованості за кредитним договором №AG4856806 від 17 червня 2020 року в сумі 21700 (двадцять одна тисяча сімсот гривень 00 копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» (03035, м. Київ, вул. Сурикова, буд. 3, літера А, ідентифікаційний код юридичної особи 41350844) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), судовий збір у розмірі 1488 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 13 липня 2022 року.

Суддя