ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 року м. Чернівці

справа № 722/136/22

провадження №22-ц/822/784/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Лисака І.Н.

секретаря Паучек І.І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Сокирянська міська рада Дністровського району Чернівецької області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області, Державна інспекція архітектури та містобудування України, ОСОБА_2

за апеляційною скаргою Державної інспекції архітектури та містобудування України на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 04 серпня 2022 року, головуючий у першій інстанції Унгурян С.В.

ВСТАНОВИВ

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 у лютому 2022 року звернулася до суду з позовом до Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області, ОСОБА_2 про визнання права власності на самочинне будівництво.

Вказувала на право власності на земельну ділянку площею 0,0968 га цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:003:0474, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Зазначала, що є власником квартири АДРЕСА_2 .

Здійснила самочинну реконструкцію (перебудови) квартири АДРЕСА_3 .

Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області надано повідомлення від 15 вересня 2021 року №1024-1, 20/2/719/21, яким відмовлено у зверненні.

За звітом про технічне обстеження фізичної особи підприємця ОСОБА_3 від 8 вересня 2021 року можлива експлуатація квартири АДРЕСА_3 загальною площею 64,7 кв.м, житловою площею 28,8 кв.м, допоміжною площею 35,9 кв.м.

Просила визнати право власності на самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 64,7 кв.м, житловою площею 28,8 кв.м, допоміжною площею 35,9 кв.м.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12 травня 2022 року залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державну інспекцію архітектури та містобудування України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 4 серпня 2022 року позов задоволено, постановлено визнати право власності ОСОБА_1 на самочинно реконструйовану квартиру літ.А загальною площею 64,70 кв.м., житловою площею 28,80 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

Державна інспекція архітектури та містобудування України в апеляційній скарзі просить рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 4 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області, ОСОБА_2 про визнання права власності на самочинне будівництво відмовити.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Посилається на те, що ОСОБА_1 до компетентного державного органу щодо прийняття забудови до експлуатації не зверталася.

Звернення ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області для надання роз`яснення зі змісту статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 17 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461 не можна розцінювати як дії, необхідні для введення в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Отже, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво за відсутності даних про розгляд цього питання компетентним державним органом, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Тому суд першої інстанції замінив собою органи державної влади, що уповноважені на здійснення оформлення права власності на нерухоме майно та визнав право власності на нього за відсутності спору між сторонами про право цивільне.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу Державної інспекції архітектури та містобудування України не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Державної інспекції архітектури та містобудування України підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 до Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області, ОСОБА_2 про визнання права власності на самочинне будівництво, суд першої інстанції виходив з того, що підлягає захисту право ОСОБА_1 у спосіб визнання права власності на самочинно реконструйовану квартиру літ.А загальною площею 64,70 кв.м., житловою площею 28,80 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 здійснено самочинну реконструкцію квартири АДРЕСА_3 , яка знаходиться на земельній ділянці цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:003:0474, належить ОСОБА_1 на праві власності, не порушено вимог і правил експлуатації будинку, прав власника іншої квартири ОСОБА_2 .

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 39,7 кв. м., житловою площею 29,2 кв.м на підставі договору між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 купівлі-продажу квартири, посвідченого 22 квітня 1999 року приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Геровським Б.М. 22 квітня 1999 року.

Згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №104971, виданим ОСОБА_1 10 жовтня 2009 року Сокирянською міською радою на підставі рішення 16 сесії V скликання від 01 листопада 2007 року №171/16-07 Сокирянської міської ради, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,968 га, кадастровий номер :01:003:0474 цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована АДРЕСА_1 , співвласниками якої є ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого Комцнальним підприємством «Сокирянське бюро технічної інвентаризації» 09 вересня 2021 року, квартира АДРЕСА_3 складається з кухні - студіо загальною площею 25,60 кв.м, коридору площею 4,90 кв.м, санвузолу площею 5,40 кв.м, кімнати площею 16,50 кв.м, кімнати площею 12,30 кв.м, загальною площею 64,70 кв.м, з яких житлова 28,80 кв.м, допоміжна 35,90 кв.м.

За звітом про технічне обстеження фізичної особи підприємця ОСОБА_3 від 8 вересня 2021 року можлива експлуатація квартири АДРЕСА_3 загальною площею 64,7 кв.м, житловою площею 28,8 кв.м, допоміжною площею 35,9 кв.м.

Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області надано повідомлення щодо неможливості прийняття в експлуатацію від 15 вересня 2021 року №1024-1, 20/2/719/21, яким розглянуто звернення ОСОБА_1 щодо прийняття в експлуатацію об`єкту реконструкції (прибудови) квартири АДРЕСА_3 .

За змістом наведеного повідомлення Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області від 15 вересня 2021 року №1024-1, 20/2/719/21 дані щодо реєстрації дозвільних документів на реконструкцію об`єкта відсутні, прийняття об`єкта самочинного будівництва в експлуатацію в адміністративному порядку є неможливим.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року в справі № 206/1853/18 (провадження № 61-4205св21) вказано, що «відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, в чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту».

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду у п.3 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1 ЦПК та з урахуванням положення ч.4 ст.10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

За змістом статей 43 та 49 ЦПК України позивач самостійно визначає предмет позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову

При цьому згідно зі п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

Відповідно до правил, встановлених п. 3 ч.2 ст.197 ЦПК України, суд заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них.

За змістом абз1, 4 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору.

Предметом позову ОСОБА_1 , тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої останній просив ухвалити судове рішення, є визнання права власності на самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 64,7 кв.м, житловою площею 28,8 кв.м, допоміжною площею 35,9 кв.м.

Підставою позову, тобто обставинами, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначалося здійснення самочинної реконструкцію квартири АДРЕСА_3 , яка знаходиться на земельній ділянці цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:003:0474, яка належить ОСОБА_1 на праві власності, повідомлення Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області щодо неможливості прийняття в експлуатацію від 15 вересня 2021 року №1024-1, 20/2/719/21.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України.

На підставі частини першої статті 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

У силу спеціального застереження, наведеного в частині другій статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно частини 4 статті 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

За змістом частини 5 статті 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

За нормою ст. 26 Закону України «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належить до одного з етапів будівництва об`єктів, що здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок (пункт 5 частина п`ята стаття 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Частиною восьмою статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію забороняється.

Аналогічна норма закріплена пунктом 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461.

Відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Положення про державну архітектурно-будівельну інспекцію України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 294 від 9 липня 2014 року, Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23 травня 2011 року, Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю.

Прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до I-III категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органами державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до IV і V категорії складності, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката.

Пунктом 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджених Постановою КМУ від 13 квітня 2011 року № 461 передбачено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.

Датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката.

Рішення такого органу про повернення декларації чи про відмову у видачі сертифіката може бути оскаржено до суду.

Водночас суди не можуть підміняти органи державного архітектурно-будівельного контролю, у разі, якщо ті не розглядали декларацію про готовність об`єкта до експлуатації.

До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 30 червня 2020 року справа №727/9974/17.

Звернення до суду з позовом з приводу самочинного будівництва має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 18 квітня 2019 року справа № 306/2140/17, від 18 лютого 2019 року справа № 308/5988/17-ц, від 26 грудня 2018 року справа № 727/720/17, від 07 лютого 2018 року справа № 127/18746/15-ц.

Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є їхні спільні права чи обов`язки; 2) права і обов`язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права й обов`язки (стаття 50 ЦПК України).

У пункті 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18 (провадження № 14-517цс19) зазначено, що належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року в справі № 761/23904/19 вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

У пункті 10 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз`яснено, що позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на чужій земельній ділянці може бути пред`явлено до органу державної влади або органу місцевого самоврядування та власника (користувача) земельної ділянки у випадку забудови на земельній ділянці, яка належить до державної чи комунальної власності або фізичній чи юридичній особі.

У разі пред`явлення позову про визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості до неналежного відповідача (наприклад, до бюро технічної інвентаризації чи лише до певної фізичної особи) суд залежно від предмета позову та обставин справи у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК, має вирішити питання про його заміну на належного відповідача або із власної ініціативи у порядку, передбаченому частиною другою статті 35 ЦПК, залучає відповідний державний орган чи орган місцевого самоврядування як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, також відповідно до частини третьої статті 45 ЦПК залучає до участі у справі відповідну інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю для надання висновків на виконання її повноважень.

Згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №104971, виданим ОСОБА_1 10 жовтня 2009 року Сокирянською міською радою на підставі рішення 16 сесії V скликання від 01 листопада 2007 року №171/16-07 Сокирянської міської ради, співвласниками земельної ділянки площею 0,968 га, кадастровий номер :01:003:0474 цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .

Отже, належними відповідачами у справі є орган державної влади або орган місцевого самоврядування, яким у даному випадку є Сокирянська міська рада Дністровського району Чернівецької області, та співвласники земельної ділянки по АДРЕСА_1 Архангельська ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , на якій здійснено самочинне будівництво.

Натомість, не залучено до участі у справі співвідповідачами співвласників земельної ділянки по АДРЕСА_1 Архангельську ОСОБА_6 , ОСОБА_5

Архангельську ОСОБА_6 залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Правовий статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, визначений ст.53 ЦПК України, такі особи можуть вступити у справу чи бути залучені до участі у справі, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін.

Виходячи із вимог ст.49 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не наділені процесуальними правами позивача чи відповідача.

Тому залучення ОСОБА_2 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не свідчить про дотримання ОСОБА_1 процесуальних норм права.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у абз.2 п.11 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до пункту 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом,запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

За змістом частини першої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

На підставі ч.2 наведеної норми якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Пунктом 4 ч.2 ст.197 ЦПК України визначено, що у підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Разом з тим суд першої інстанції не роз`яснив право залучити до участі у справі співвідповідачем ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .

За відсутності відповідної заяви ОСОБА_1 про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , суд першої інстанції не вправі був самостійно вчинити такі процесуальні дії.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Такий правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц та № 372/51/16-ц.

Суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду (п. п. 11, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»).

Відповідно до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На стадії апеляційного провадження суд позбавлений можливості вирішити питання про залучення до участі у справі співвідповідачем ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .

Оцінка судами обґрунтованості позовних вимог по суті, має відбуватися за участі належних сторін цивільної справи.

Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для його залучення (стаття 51 ЦПК України), суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Оскільки до участі у справі не залучено усіх співвідповідачів, ОСОБА_1 пред`явлено позов лише до Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області, пред`явлення позову до неналежного складу відповідачів є самостійною підставою для відмови у позові, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що підлягає захисту право ОСОБА_1 на самочинне будівництво на порушення норм матеріального права.

Апеляційний суд не надає оцінки іншим доводам апеляційної скарги, які мають вирішуватися за належного складу учасників справи.

Якщо б рішення суду першої інстанції стосувалося прав та інтересів особи, яка не брала участі у її розгляді, суд зобов`язаний відмовити у задоволенні позову саме з тих підстав, що до участі у справі не залучено усіх учасників справи, зокрема належних відповідачів, не надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог по суті спору, оскільки питання про обґрунтованість позовних вимог у такому випадку мало б вирішуватися судом під час вирішення справи по суті за належного складу учасників справи.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21 квітня 2021 року, справа № 659/954/18.

Судові витрати

Згідно частин 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У позові ОСОБА_1 до Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державної інспекції архітектури та містобудування України, ОСОБА_2 про визнання права власності на самочинне будівництво відмовлено.

Встановлено, що Державною інспекцією архітектури та містобудування України сплачено судовий збір при поданні апеляційної скарги в сумі 2715 грн 45 коп. відповідно платіжного доручення Державної казначейської служби України від 16 вересня 2022 року №661.

Тому з ОСОБА_1 на користь Державною інспекції архітектури та містобудування України підлягають стягненню судові витрати в сумі 2715 грн 45 коп.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 4 серпня 2022 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1ст.376 ЦПК України.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної інспекції архітектури та містобудування України задовольнити.

Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 04 серпня 2022 року скасувати.

У позові ОСОБА_1 до Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Державної інспекції архітектури та містобудування України, ОСОБА_2 про визнання права власності на самочинне будівництво відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної інспекції архітектури та містобудування України судові витрати в сумі 2715 грн 46 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді М. І. Кулянда

І. Н. Лисак