Житомирський апеляційний суд
Справа №278/798/22 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О.М.
Категорія 84 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області, ухвалене 30 серпня 2022 року суддею Дубовік О.М. у м. Житомирі, повний текст рішення складено 05 вересня 2022 року,

у справі №278/798/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором про надання послуг,

в с т а н о в и в :

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд до ОСОБА_2 із позовом, у якому, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог (а.с.36-37), просив стягнути з відповідача на його користь 5609 грн та судові витрати.

Обґрунтовував вимоги тим, що у 2012 та 2013 роках між ним та ОСОБА_2 укладено усний правочин про надання послуг у вигляді реалізації майна. Згідно усних домовленостей він передав відповідачу автомобільні запчастини для їх реалізації, після чого останній мав отримати фінансову винагороду у розмірі 35% від суми продажу реалізованого товару. Про передачу ним ОСОБА_2 товару, останнім були видані накладні за №49 від 04.07.2012 на суму 3630 грн, №58 від 06.08.2012 на суму 1200 грн, №66 від 25.09.2013 на суму 5300 грн. Відповідач реалізував наданий ним товар, але кошти від реалізації товару не повернув. На неодноразові дзвінки ОСОБА_2 щодо реалізації товару, останній відповідав, що товар не проданий. В черговий раз, у січні 2022 року, він зателефонував відповідачу з приводу реалізації товару, на що такий дав відповідь, що готовий зустрітися та віддати кошти. Однак, при зустрічі 20.01.2022 замість усієї суми у розмірі 6584 грн повернув лише 975 грн. Вважає, що ОСОБА_2 порушені вимоги статей 526, 530 ЦК України, що призвело до утворення заборгованості.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 30 серпня 2022 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог, вирішити питання розподілу судових витрат.

Крім доводів, викладених у позовній заяві зазначив, що ОСОБА_2 кошти від реалізації товару йому повернув частково, а тому, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, сума заборгованих коштів становить 5609 грн. Також, вказав, що відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав на 1500 грн, однак, суд першої інстанції уваги на дану обставину не звернув та безпідставно відмовив у задоволенні його позову.

Окрім того, зазначив, що на підтвердження обґрунтування своїх позовних вимог, зокрема, наявності заборгованості, ним було надано належні та допустимі докази, а саме, накладні №49 від 04.07.2012, №58 від 06.08.2012 та №66 від 25.09.2013.

Також зазначив, що на його думку, суд помилково вважав, що він заперечує справжність свого підпису у накладних, оскільки такі були підписані ним в момент передачі ним товару на реалізацію відповідачу.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України).

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 4 частини третьої статті 175 ЦПК України).

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Згідно статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Результат аналізу статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 посилався на невиконання ОСОБА_2 укладеного між ними усного договору про надання послуг з реалізації належних позивачу автомобільних запчастин.

Надані на підтвердження позову накладні №49 від 04.07.2012 на суму 3630 грн, №58 від 06.08.2012 на суму 1200 грн, №66 від 25.09.2013 на суму 5300 грн (а.с.4-6) та претензія від 17.02.2022 свідчать, що спірні правовідносини виникли між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .

Отже, аналіз матеріалів справи свідчить про те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки відповідальним за невиконання умов договору є саме фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , а не ОСОБА_2 , як фізична особа.

Справа розглядалась судом першої інстанції в судовому засіданні з викликом сторін, клопотання про заміну відповідача ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не заявляли.

За змістом ч. 1 ст. 52 ЦК України фізична особа підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

На зазначені положення норм процесуального права суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову за його необґрунтованістю та недоведеністю.

Враховуючи вищенаведене та зважаючи на відсутність у суду апеляційної інстанції повноважень на вирішення питання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача.

При цьому, позивач не позбавлений права на судовий захист шляхом подання позову до суду, визначивши належного відповідача у справі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 05 вересня 2022 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 23 листопада 2022 року.