Справа №752/178/19
Провадження № 2/752/442/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15.09.2022 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Пастух З.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва», Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом, уточненим у подальшому, до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про відшкодування шкоди.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником автомобіля «BMW 318 СІ», д.н.з. НОМЕР_1 , який 24.12.2017 було пошкоджено внаслідок обвалу підпірної стіни (забору) за адресою: АДРЕСА_1 , де був припаркований вказаний автомобіль. Позивачу, як власнику транспортного засобу, внаслідок руйнування даної підпірної стіни було завдано шкоду, розмір якої згідно експертного висновку автотоварознавчого дослідження складає 533 291,77 грн. У грудні 2018 року підпірна стіна була відремонтована, замовником робіт є КП «Голосіїво - будінвест», підстава - розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 25.05.2018 №231. КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» є балансоутримувачем будинків АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 та виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в Голосіївському районі м. Києва. Згідно протоколу №19 позачергового засідання комісії з питань ТЕБ та НС Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації рішення щодо розробки проекту підпірної стіни між житловими будинками по АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 прийняла Голосіївська РДА. Таке рішення дає підстави вважати, що Голосіївська РДА має право приймати рішення щодо об`єктів, які характерні для власника, розпорядника або балансоутримувача майна. Київська міська рада у порушення приписів Закону «Про благоустрій населених пунктів» не визначила балансоутримувача, відповідального за утримання підпірної стіни між будинками АДРЕСА_6 та АДРЕСА_1 , не забезпечила її належне утримання та експлуатацію. Київська міська державна адміністрація не забезпечила належний контроль за станом цієї інженерної споруди. Зазначені неправомірні дії призвели до руйнування підпірної стіни між будинками АДРЕСА_6 та АДРЕСА_1 та завдання позивачу матеріальної шкоди. При цьому паркування автомобілів у дворах житлових будинків Правилами благоустрою міста Києва та загалом нормами закону не заборонено.

Також позивач вказує, що ним було вжито усі заходи для встановлення відповідальної особи, проте відповіді уповноважених органів, отримані на адвокатські запити, містять протиріччя, що стало причиною подачі позову до трьох відповідачів.

З урахуванням зазначеного позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів завдану йому матеріальну шкоду у розмірі 533 291,77 грн та судові витрати по справі.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.01.2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження.

У відзиві на уточнену позовну заяву КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» заперечило проти заявлених позовних вимог, вважаючи їх безпідставними, необґрунтованими та незаконними, оскільки рішенням Голосіївської районної в місті Києві ради від 19.10.2010 № 41/10 «Про передачу майна» будинок по АДРЕСА_1 було передано без жодних прибудов, інвентаризаційна справа з поповерховим планом будинку та технічний паспорт не містить жодної інформації про підпірну стіну, прибудинкові території не передавалися у володіння чи користування. При цьому з 2015 року управління будинку здійснюється його співвласниками. Однак, співвласники будинку АДРЕСА_1 не створено ОСББ, не прийнято рішення про форму управління багатоквартирним житловим будинком. В управління КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» будинок АДРЕСА_1 не передавався. У заподіянні позивачу матеріальної шкоди внаслідок пошкодження належного йому автомобіля відсутня вина КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва».

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у відкрите судове засідання.

У ході судового розгляду представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та те, що саме з вини відповідачів сталося обвалення підпірної стіни, що спричинило матеріальну шкоду позивачу.

Представник відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» у ході судового розгляду заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідачі Київська міська рада (Київської міської державної адміністрації), Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація в судове засідання явку своїх представників не забезпечили, про місце і час судового розгляду повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, які з`явилися у судове засідання, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля «BMW318СІ», д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 15.10.2003.

24.12.2017 позивач припаркував належний йому автомобіль біля підпірної стіни за адресою: АДРЕСА_1 .

Цього ж дня (24.12.2017) сталося обвалення підпірної стіни (забору) за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначені події були висвітлені в ЗМІ та в мережі Інтернет, на веб - сайті Інформаційного агентства «Уніан», на офіційному сайті Київської міської ради та Київської міської державної адміністрації.

Внаслідок обвалення підпірної стіни за вказаною адресою належний позивачу автомобіль «BMW318СІ», д.н.з. НОМЕР_1 , було пошкоджено, чим завдано йому матеріальний збиток.

Згідно висновку №ЕД - 1707-2-920.17 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, складеного 02.01.2018, власнику транспортного засобу «BMW318СІ», д.н.з. НОМЕР_1 , завдано матеріальну шкоду у розмірі 533 291,77 грн.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

Згідно частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 920/316/17, від 21 грудня 2018 року у справі № 920/31/18, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, заподіяною потерпілому, є обов`язковою умовою настання відповідальності, і він полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин.

Таким чином, у вирішенні даного спору про відшкодування шкоди необхідно встановити, що саме протиправна поведінка (дія чи бездіяльність) відповідача є причиною завданої позивачеві шкоди.

Як вбачається із матеріалів справи, підпірна стіна між будинками АДРЕСА_6 та АДРЕСА_1 не обліковується на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва».

Листом від 12.04.2018 №100-5725 Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація повідомила, що КП «Голосіїво - будінвест» у 2017 році був розроблений проект укріплення підпірної стіни по АДРЕСА_1 . Пропозиція щодо виділення фінансування робіт з укріплення підпірної стіни по АДРЕСА_1 буде подана найближчим часом до проекту Програми економічного і соціального розвитку міста Києва на 2018 -2020 роки.

За інформацією КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» підпірні споруди, які розташовані за земельній ділянці поблизу житлових будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 на балансі не обліковується.

Згідно відповіді Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 100-3905 від 17.03.2020, виключно з метою визначення площі прибудинкової території для надання послуг з її прибирання, рішенням Голосіївської районної в місті Києві ради від 27.05.2010 №38/17 «Про затвердження схем прибирання прибудинкової території будинків комунальної власності району» затверджувалися схеми прибирання прибудинкової території будинків комунальної власності району, зокрема житлових будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 . Інвентаризаційні справи з по поверхневим планом та технічні паспорти будинків не містять інформації про підпірну стіну між вказаними будинками.

Рішенням КМР від 19.10.2010 року № 41/10 про передачу майна територіальної громади, будинок АДРЕСА_1 було передано на баланс КП «Дирекція з управління обслуговування житлового фонду Голосіївського району», яке було перейменовано в КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва».

КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» з 01.05.2015 року приступило до виконання власними силами послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій будинків, які ввійшли до житлового фонду, переданого до сфери управління Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, у т. ч. будинку АДРЕСА_1 .

В багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 приміщення перебувають у приватній власності співвласників багатоквартирного будинку.

Із наданих суду документів вбачається, що жодних об`єктів благоустрою (у тому числі підпірної стіни), розташованих за адресою: будинок АДРЕСА_1 не передавалось на баланс КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва», та доказів зворотному матеріали справи не містять.

Оскільки, співвласники вказаного будинку не визначились із формою управління будинком, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» продовжує надавати послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з визначеною структурою, переліком та вартістю у відповідності до вимог ч.ч. 4,5 ст. 13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та п. 3-1 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до визначення співвласниками форми управління будинком, створення ОСББ чи вибору управителя та укладення з ним договору на послуги з управління будинком.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17 травня 2005 року №76, прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що хоча йому не вдалося встановити балансоутримувача підпірної стіни за адресою: будинок АДРЕСА_1 , проте усім відповідачам було відомо про аварійний стан підпірної стіни, а тому вони несуть солідарний обов`язок по відшкодуванню позивачу завданої матеріальної шкоди належному його автомобілю внаслідок обвалення підпірної стіни 24.12.2017.

Але позивач не надав суду доказів, що саме на відповідачів покладається обов`язок по утриманню підпірної стіни за вказаною вище адресою.

В той же час, сплата коштів за утримання будинку та прибудинкової території на рахунок відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва» не є доказом, що саме цей відповідач здійснює утримання підпірної стіни за вказаною вище адресою, внаслідок падіння якої було пошкоджено автомобіль позивача.

Водночас КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» зазначає, що прибудинкова територія за адресою АДРЕСА_1 у господарське відання, користування, управління чи балансовий облік до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» не передавались.

Земельна ділянка, на якій розташований багатоквартирний житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 і належні до нього будівлі і споруди, та яка необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку і забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників та наймачів квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку, у володіння, користування чи балансовий облік, в тому числі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», не передавалась.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч. 4 ст. 263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

За змістом частини другої статті 1166 ЦК України у справах про завдання шкоди діє презумпція вини відповідача, тобто позивач має надати суду лише докази наявності шкоди, а докази спростування своєї вини має надати відповідач.

У спірних деліктних право відносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння шкоди. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення є зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями.

Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана якимись іншими обставинами.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Звертаючись до суду, будь-яких доказів вини відповідачів в заподіянні йому шкоди пошкодженням автомобіля внаслідок обвалення підпірної стіни (забору), позивач не надав, з клопотаннями про їх витребування не звертався.

За наведеного, позивач зобов`язаний подати докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідачів, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідачі є завдавачами шкоди або особами, які відповідно до закону зобов`язані відшкодувати шкоду.

Згідно з п. 1.10. Правил дорожнього руху стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Відповідно до п. 17.2. Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради № 1051/1051 від 25.12.2008, паркування транспортних засобів - тимчасова стоянка транспортних засобів у відведених або спеціально обладнаних місцях для паркування автотранспорту без відповідальності за збереження транспортного засобу або з такою відповідальністю, якщо можливе оснащення місць для паркування необхідним обладнанням. Спеціально обладнаними місцями є місця для паркування транспортних засобів, розміщені на проїжджій частині доріг чи за її межами, визначені відповідними дорожніми знаками, можуть мати дорожню розмітку, можуть бути оснащені спеціальними пристроями для контролю часу і способу паркування, сплати збору і послуг паркування, необхідним технічним обладнанням для запобігання викраденню транспортних засобів (огорожею, в`їзними та виїзними бар`єрами, шлагбаумами, приміщеннями для охоронців тощо).

Пунктом 26.2. Правил дорожнього руху встановлено, що у житловій зоні забороняється, зокрема, стоянка транспортних засобів поза спеціально відведеними місцями і таке їх розташування, яке утруднює рух пішоходів і проїзд оперативних чи спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до п.15.1 Правил дорожнього руху зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Судом встановлено, що позивач залишив належний йому транспортний засіб не у спеціально відведеному для цього місці для стоянки транспортних засобів, а поряд з опорною стіною біля будинку № 14-Б по вул. Антоновича в м.Києві, яке не містить будь-яких знаків, розмітки, що дане місце відведено для стоянки автомобілів.

Державними будівельними нормами «Мітобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» ДБН 360-92 визначається зберігання легкових автомобілів у містах (населених пунктах) з дотриманням санітарно-гігієнічних вимог щодо місця зберігання автомобілів, що належать особам, на встановленій відстані від житлових і громадських будинків не менше 10 метрів.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 4 ст. 319 та ст. 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 323 ЦК України).

Тобто, позивач, як власник транспортного засобу повинен був забезпечити схоронність власного майна, дотримуючись, в даному випадку правил паркування автомобілів.

До обов`язків балансоутримувача не входить збереження, схоронність автомобілів, припаркованих в пішохідній зоні (на прибудинковій території), належних третім особам

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 80 ЦПК України).

З боку позивача суду не надано доказів, що пошкодження автомобіля внаслідок падіння підпірної стіни по АДРЕСА_1 сталось саме з вини відповідачів, а не власної недбалості позивача, який залишив транспортний засіб не у спеціально відведеному для цього місці.

Суд не може прийняти до уваги заперечення сторони позивача з даного приводу та посилання на відсутність постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за здійснення стоянки у неналежному місці, оскільки перевірки щодо не дотримання позивачем Правил дорожнього руху працівника поліції проведено не було.

Крім того, на думку суду, матеріали справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження того, що всі наявні пошкодження транспортного засобу, що належать позивачу, виникли внаслідок обвалення підпірної стіни по АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд не вбачає підстав для покладення на відповідачів цивільно-правової відповідальності у виді відшкодування матеріальної шкоди.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивачем не доведено причинно - наслідкового зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою, та вини відповідачів у спричинені шкоди позивачу, суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України. Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позову понесені ним судові витрати не підлягають відшкодуванню відповідачами.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва», Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про відшкодування шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя