Справа № 214/1843/21
2-з/214/99/22
У Х В А Л А

Іменем України

29 червня 2022 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Кушнерук Ю.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Морозова Є.Є.,

представника відповідача-2 адвоката Колесника Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження, в режимі відеоконференції,заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Колесника Дениса Юрійовича про забезпечення доказів по цивільній справі №214/1843/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою 10 березня 2021 року, в якій просить суд встановити факт її проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини, а саме в період з квітня 2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 15 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження із проведенням підготовчого судового засідання. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів (а.с.35-37 т.1).

Ухвалою суду від 17 червня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви адвоката Колесника Д.Ю., який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , про залучення її до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (а.с.78, 97-98 т.1).

Ухвалою суду від 26 серпня 2021 року задоволено клопотання ОСОБА_2 про залучення її до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (а.с.105-107, 127-128 т.1).

Ухвалою суду від 15 лютого 2022 року, постановленою на місці, задоволено заяви позивача про виклик свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с.31, 137, а.с.178 п.16 журналу с/з, а.с.179 п.29 журналу с/з, т.1).

Ухвалою суду від 15 лютого 2022 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про залучення як співвідповідача ОСОБА_2 із виключенням її зі складу третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору (а.с.136,188-189 т.1).

Ухвалами суду від 15 лютого 2022 року, постановленими на місці, клопотання ОСОБА_2 та її представника про витребування доказів від 25 серпня 2021 року (а.с.122-123 т.1), 19 жовтня 2021 року (а.с.154 т.1), заяву про виклик свідків від 13 жовтня 2021 року (а.с.153 т.1) залишено без розгляду на підставі заяви її представника (а.с.180 п.45, п.54 журналу с/з); відмовлено в задоволенні клопотання про витребування доказів від 15 лютого 2022 року (а.с.180 п.50 журналу с/з, т.1); задоволено заяву від 15 лютого 2022 року про виклик свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (а.с.122-123, 153, 154, 173-176, а.с.179 п.33, 41 журналу с/з, т.1).

Ухвалою суду від 27 квітня 2022 року закрито підготовче провадження по справі з призначенням справи до судового розгляду по суті (а.с.201-202 т.1).

03 червня 2022 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Колесника Д.Ю. надійшла до суду заява про забезпечення доказів, направлена через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд». У заяві представник відповідача ОСОБА_2 просить суд в порядку ст.ст.116, 117 ЦПК України забезпечити докази шляхом витребування: 1) з Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, а саме з сектору з питань опіки та піклування (50071, м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, 32) копію особової справи, оформленої на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо оформлення над нею опіки та призначення опікуна; 2) із Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (50074, м. Кривий Ріг, вул. Демиденка, 3-а) цивільну справу №214/8777/14-ц за заявою ОСОБА_1 про встановлення опіки над недієздатною особою та призначення опікуна; 3) з Відділення поліції №4 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області (раніше Саксаганського ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області) (50000, м. Кривий Ріг, вул. Павла Глазового, 2-а) усю наявну інформацію щодо виклику поліції по лінії 102, зареєстрованого в ЄО №21126 від 16 серпня 2018 року (зміст заяви, дані заявника, інформацію про СОГ, дані службових осіб, які обслуговували виклик, результат).

Пред`явлені вимоги заяви мотивовано тим, що предметом спору по даній справі є встановлення факту проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 . Таким чином, у справі підлягає не тільки факт сумісного проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а й тривалість проживання не менше 5 років. В той же час, ОСОБА_1 з 2014 року є опікуном своєї доньки ОСОБА_10 на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року у справі №214/8777/14-ц, проживала та проживає з нею за адресою: АДРЕСА_1 , про що подавала відповідні документи до органу опіки та піклування, а відтак не могла проживати спільно з ОСОБА_3 . Представник зауважує, що попри це позивач має намір довести суду проживання її разом з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . На підтвердження цих обставин в ході підготовчого провадження по справі він намагався власними зусиллями отримати копію рішення суду про встановлення опіки над ОСОБА_10 та призначення її опікуном ОСОБА_1 , однак Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 10 травня 2022 року йому було в цьому відмовлено в порушення порядку, передбаченого ст.9 Закону України «Про доступ до судових рішень». На переконання представника, вказана інформація має істотне значення для вирішення спору, оскільки цими доказами доводиться факт проживання ОСОБА_1 за іншою адресою, а не разом зі спадкодавцем, в інакшому випадку це є свідченням неналежного виконання обов`язків опікуна. Обставини проживання ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_10 стали відомі стороні відповідача лише в судовому засіданні 17 травня 2022 року. Зауважив, що власне ставлення позивача до померлого подружжя ОСОБА_11 , спілкування з ОСОБА_3 як сусідом, а згодом його поховання, не є підтвердженням факту спільного проживання, що надавало б право на спадщину. Що стосується витребування доказів з поліції, представник відповідача ОСОБА_2 зазначив, що в серпні 2018 року мала місце ситуація, яка свідчить про відсутність факту спільного сумісного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Так, під час чергового дзвінка ОСОБА_3 не могли додзвонитись ОСОБА_2 , її невістка ОСОБА_12 та син ОСОБА_9 , оскільки той не відповідав на дзвінки. Хвилюючись за ОСОБА_3 , вони звернулись до поліції, їх звернення зареєстрували в ЄО №11126 16 серпня 2018 року. Пізніше з`ясувалось, що ОСОБА_3 вдома був сам та забув зарядити телефон, оскільки мешкав сам. Вказані докази, на переконання представника, зможуть підтвердити той факт, що ОСОБА_3 не мав родини та жив сам, що встановлено під час опитування його працівниками поліції.

Присутні в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Морозов Є.Є. заперечували проти задоволення заяви про забезпечення доказів. Представник акцентував увагу суду, що аналогічні клопотання про витребування доказів представник відповідача ОСОБА_2 вже неодноразово заявляв в ході підготовчого провадження по справі, які залишено судом без задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Колесник Д.Ю. підтримав вимоги заяви, наполягав на її задоволенні. Зазначив, що дійсно раніше звертався з клопотаннями про витребування доказів, в задоволенні яких судом було відмовлено. Однак наразі він сплатив судовий збір та подав заяву в порядку забезпечення доказів. Процесуальний строк на подання доказів, заявлених у заяві, він пропустив з огляду на введення в Україні воєнного стану.

Представник відповідача-2 Дядюк М.В. правом на участь в судовому засіданні не скористалась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. При вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши зміст заяви про забезпечення доказів, долучені до неї докази, приходить до висновку про необхідність її повернення заявникові на підставі ч.4 ст.117 ЦПК України з огляду на таке.

Відповідно до ст.ст.76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи та складають предмет доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 81, ч.1 ст.84 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Суд може витребувати докази також як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому ст.ст.116-118 ЦПК України.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Отже, забезпечення доказів це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Аналіз норм права, що регулюють порядок вирішення вказаного питання, дає можливість зробити висновок про те, що задовольняючи заяву про забезпечення доказів, суд має пересвідчитися в тому, що у особи, яка бере участь у справі, є складнощі в отриманні документів, тобто об`єктивної неможливості одержання та подання доказового матеріалу до суду особисто, через обставини, які перешкоджають такому поданню. Ці складнощі можуть мати юридичний та фактичний характер. Складнощі юридичного характеру полягають в тому, що на заваді одержанню та поданню доказу є норма закону забороняючого характеру, яка обмежує доступ особи до потрібної доказової інформації. Фактичні складнощі в одержанні доказів мають місце, коли, незважаючи на вжиті особою заходи, потрібний їй доказ одержати не вдалося. Така позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 02 травня 2019 року у справі № 3д/9901/2/19 при вирішенні питання про забезпечення доказів.

Положеннями ст.117 ЦПК України визначено вимоги, яким повинна відповідати заява про забезпечення доказів.

Дослідженням змісту заяви про забезпечення доказів, поданої адвокатом Колесником Д.Ю. в інтересах відповідача ОСОБА_2 , підписаної ним як представником, та долучених до заяви доказів, встановлено її невідповідність вимогам ст.117 ЦПК України, зокрема:

-в порушення п.3 ч.1 ст.117 ЦПК України у заяві не зазначено відомості про усіх сторін справи, а саме не вказано про Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради співвідповідача по справі, код ЄДРПОУ юридичної особи, адресу місцезнаходження, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти;

-заява містить суперечливість доводів щодо обґрунтування необхідності саме забезпечення доказів, заявлених представником на стадії розгляду справи по суті, з огляду на неодноразове подання представником клопотань про витребування аналогічних доказів в ході підготовчого провадження по справі;

-заява подана представником адвокатом Колесником Д.Ю. через підсистему «Електронний суд» та підписана ним, у тому числі електронним цифровим підписом. На підтвердження повноважень представника до заяви долучено лише копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Колесника Д.Ю. При цьому, приписами ч.4 ст.62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Натомість ні копії довіреності, ні ордеру до заяви представником не долучено, що є свідченням не надання ним документів на підтвердження повноважень як того вимагає ч.2 ст.117 ЦПК України;

-заявником в своїй заяві жодним чином не зазначено підстави, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання заявлених ним доказів є для нього неможливим чи утрудненим. Так, до заяви не долучено доказів, які б свідчили про вжиття представником в позасудовому порядку заходів щодо отримання ним заявлених доказів з Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради (органу опіки та піклування), відділення поліції, що свідчили б про доцільність застосування судом заходів забезпечення таких доказів за доведеності наявності у представника складнощів в їх поданні суду.

Згідно з ч.4 ст.117 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З огляду на невідповідність заяви про забезпечення доказів вимогам ст.117 ЦПК України, суд вважає за необхідне повернути її заявникові представникові відповідача ОСОБА_2 адвокатові Колеснику Д.Ю.

Приймаючи таке рішення, суд також враховує, що представник ОСОБА_13 вже неодноразово в ході підготовчого провадження по справі заявляв клопотання про витребування доказів саме цих доказів, які ним заявлені в даній заяві, зокрема: 25 серпня 2021 року (т.1 а.с.122-123), 19 жовтня 2021 року (т.1 а.с.154), 15 лютого 2022 року (т.1 а.с.174, 175-176), які судом було розглянуто з поставленням на місці ухвал 15 лютого 2022 року без виходу до нарадчої кімнати. Не дивлячись на це представник повторно звернувся до суду з вимогою про витребування доказів вже в порядку їх забезпечення.

Слід також зауважити, що заяву про забезпечення доказів подано на забезпечення доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка розглядається за правилами загального позовного провадження, а відтак строк на подання доказів та заявлення відповідних клопотань (заяв) стосовно їх збору обмежується строками проведення підготовчого судового засідання, що регламентовано положеннями ч.2 ст.197 ЦПК України. Знаючи про це, представник відповідача ОСОБА_2 подав заяву про забезпечення доказів після закриття підготовчого провадження, будучи обізнаним про це та усвідомлюючи пропуск строку, що визнав в судовому засіданні, посилаючись на воєнні дії в України. При цьому питання поновлення такого строку перед судом не ставив. Доводи представника про те, що підстави, на які він посилається в обґрунтування вимог заяви, стали відомі йому в судовому засіданні 17 травня 2022 року, суд оцінює критично, оскільки про свою обізнаність з цими обставинами він заявляв в клопотаннях про витребування доказів, поданих ще у 2021 році.

Постановляючи дану ухвалу, суд звертає увагу, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Європейський Суд з прав людини у справі «Зубац проти Хорватії» (ZUBAC v. CROATIA), рішення від 05 квітня 2018 року, наголосив на цінності та важливості дотримання формалізованих норм цивільного процесу, за допомогою яких сторони забезпечують вирішення спору цивільного характеру, оскільки завдяки цьому може обмежуватися обсяг дискреції, забезпечуватися рівність сторін, попереджатися свавілля, забезпечуватися ефективне вирішення спору та розгляд справи судом упродовж розумного строку, а також забезпечуватися юридична визначеність, повага до суду.

Керуючись ст.116, 117, 260, 261, 351-353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення доказів представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Колесника Дениса Юрійовича повернути заявникові на підставі ч.4 ст.117 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з моменту складання її повного тексту безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повну ухвалу суду складено 01 липня 2022 року.

Суддя А.В. Ткаченко