Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/700/22
Справа № 279/740/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Волкової Н.Я., з секретарем Волкович Н.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу №279/740/22 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача про визначення місця проживання малолітньої дитини, в якому зазначила, що з ОСОБА_2 проживали без реєстрації шлюбу з 2014 року по 2019 рік. Від спільного проживання мають малолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина тривалий час проживає з матір`ю окремо від батька. Домовленості між нею та відповідачем щодо місця проживання дитини не досягнуто. Просить визначити місце проживання малолітньої дитини з нею.

Сторони до суду не з`явились, позивач та представник третьої особи: органу опіки та піклування Коростенської міської ради в заявах до суду клопотали про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач причини неявки не повідомив, відзиву на позов, інших заяв, заперечень чи клопотань не надав. Про розгляд справи суд повідомляв відповідача за місцем проживання, через оголошення на сайті судової влади та направлення СМС-повідомлення.

За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Судом встановлено, що сторони проживали без реєстрації шлюбу з 2014 року по 2019 рік. Від спільного проживання мають малолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з матір`ю. На прохання дитини, позивач відпускає дитину до бабусі (матері відповідача) та до батька, а коли потрібно забирати дитину, то ОСОБА_4 заперечує, вказавши, що дитина повинна залишатись проживати з ним, бо тут її житло. Домовленості між позивачкою та відповідачем щодо місця проживання дитини не досягнуто. Відповідач періодично працює за кордоном, протягом останніх місяців ніде не працює, живе за рахунок раніше зароблених коштів. Останні півроку ОСОБА_5 взагалі не надає грошей на дитину, позивач працює та забезпечує її сама. Крім того, ОСОБА_2 неодноразово притягуваввся до адміністративної відповідальност Коростенським міськрайонним судом за ст.173-2 ч.1 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_3 . Позивачка піклується про доньку, займається її вихованням, хоче проживати разом з нею без будь-яких перешкод з боку відповідача. Згідно акту обстеження службою у справах дітей виконавчого комітету Коростенської міської ради від 17.11.2021 року стан умов проживання позивачки задовільний, дитина забезпечена усім необхідним. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соцального розвитку. Батьки або особи, які їх замінють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.1 статті 18, ч.1 статті 27 про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. За висновками Європейського суду з прав людини, між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України», № 31111/04, пункт 54, рішення від 07 грудня 2006 року). Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.1,ч.2 статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи тривалість проживання дитини із матір`ю, сталість її соціальних зв`язків з позивачем, добросовісне виконання нею батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визначення місця проживання дитини з матір`ю, що за встановлених судом обставин найбільш відповідає інтересам дитини та має першочергове значення при вирішенні зазначеного спору. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп., та понесені нею витрати на правову допомогу. Входячи з наведеного, керуючись ст.263-265 ЦПК України, ст.141, 157, 160, 161 СК України, ст. 51 Конституції України,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити. Визначити місцем проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992,40 гривень судових витрат.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , зареєстрований: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Волкова Н.Я.