Житомирський апеляційний суд
Справа №287/1735/20 Головуючий у 1-й інст. Кононихіна Н. Ю.
Категорія 70 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м.Житомирі цивільну справу №287/1735/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 13 липня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Кононихіної Н.Ю. в м. Олевську,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом у якому просила стягнути на її користь аліменти на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, у розмірі 5 000,00 грн, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення донькою 23 річного віку. Позовні вимоги мотивувала тим, що сторони у 2002 році уклали шлюб, який було розірваний 14.02.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є студенткою денної форми навчання в Національному авіаційному університеті ІV рівня акредитації на факультеті екологічної безпеки, інженерії та технології. Оплату коштів за навчання дочки несе виключно мати, з якою дитина проживає. Відповідач ОСОБА_2 в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 13 липня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн щомісячно, починаючи з 13.10.2020 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн щомісячно, починаючи з 13.10.2020 і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд дійшов до помилкового висновку. Що платник аліментів має змогу сплачувати їх у розмірі 2000,00 грн. При цьому, судом не враховано, що у відповідача на утриманні перебуває один із батьків, а саме матір, яка хворіє. Судом першої інстанції не було перевірено матеріальне становище відповідача за 2020 2021 роки. Враховуючи правила розумності та справедливості, до стягнення підлягають аліменти в розмірі 1000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2002 року, який був розірваний 14.02.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії № НОМЕР_1 від 14.02.2007 року. Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно довідки Національного авіаційного університету ІV рівня акредитації № 431 від 01.07.2022, ОСОБА_3 навчається на 2 курсі денної форми навчання, факультету екології безпеки, інженерії та технології за кошти державного (регіонального) бюджету. Термін навчання з 15.09.2020 року по 30.06.2024 року.

Згідно з ч. 1ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Частиною 4ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 23.01.2019 (справа № 346/103/17) вказав наступне.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199,200,201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Отже, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 працездатний, має на утриманні онко хвору матір ОСОБА_4 , яка є інвалідом 2-ї групи, та хворого батька ОСОБА_5 , який є інвалідом 3-ї групи. Відповідач підтвердив, що його мати отримує пенсії 2370,00 грн, а батько - 2260,00 грн. Відповідач отримує в Управлінні соціальної політики Коростенської РДА - компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійні основи з гідно постанови КМУ № 859 від 23.09.2020 року - в розмірі 2393,00 грн.

Навчання ОСОБА_3 на денній формі у м. Києві, позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, а відповідач, як батько, має можливість та зобов`язаний надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки на час її навчання.

Враховуючи, що донька відповідача, ОСОБА_3 , є повнолітньою, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач може надавати таку матеріальну допомогу, а також приймаючи до уваги те, що відповідно до ст. 141 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, а відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, колегія суддів вважає, що аліменти у розмірі 2000,00 грн щомісячно будуть достатніми для належного утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та відповідатимуть реаліям сьогодення.

ОСОБА_2 в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав доказів, які б підтверджували неможливість сплачувати аліменти на період навчання дочки у розмірі 2000,00 грн щомісячно.

Встановивши вказані обставини та врахувавши, що відповідач як батьком дитини, що продовжує навчання, має змогу надавати матеріальну допомогу, якої потребує позивач, суд прийшов до правильного висновку, що в силу зазначених положень СК України останній зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею двадцяти трьох років.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду щодо часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 13 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді