Справа № 472/516/21
Провадження №2/472/25/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2022 року смт. Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - Орленко Л.О.,
судового засідання - Камашевої Т.В.,
представника позивача - адвоката Бурлаки С.А.
(в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 смт. Веселинове в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
14 липня 2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15 березня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3273, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" заборгованості у розмірі 8694,84 гривень за Договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 1-1-154456 від 10.05.2019 року за період з 16.05.2019 року по 01.02.2021 року.
Однак, вказує, що ніяких правовідносин з ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" у неї не було, ніяких договорів з відповідачем вона не укладала, а отже, ніякої заборгованості у неї немає. Відповідач не направляв їй жодної вимоги про стягнення заборгованості.
Отже, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги про безспірність заборгованості.
Таким чином, вважає, що стягнута за виконавчим написом заборгованість є спірною, а нотаріус при вчиненні такого виконавчого напису не мав повного обсягу документів, зокрема, не перевірив відсутність спору між кредитором та позичальником.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, але забезпечила в судове засідання участь свого представника адвоката Бурлаки С.А. (в режимі відеоконференції), який позовну заяву підтримав в повному обсязі, та зокрема зазначив, що ніяких правовідносин з ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" у позивачки не було, ніяких договорів з відповідачем вона не укладала, а отже, ніякої заборгованості у неї немає. Відповідач не направляв позивачці жодної вимоги про стягнення заборгованості. Отже, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги про безспірність заборгованості. Таким чином, вважає, що стягнута за виконавчим написом заборгованість є спірною, а нотаріус при вчиненні такого виконавчого напису не мав повного обсягу документів, зокрема, не перевірив відсутність спору між кредитором та позичальником.
Представник відповідача ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" в судові засідання 22.10.2021 року, 22.11.2021 року, 25.01.2022 року, 03.03.2022 року, 17.05.2022 року та 29.06.2022 року не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи, зокрема про дату судового засідання 29.06.2022 року був повідомлений належним чином 06.06.2022 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення повістки. До суду 31.08.2021 року від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що нотаріусу були надані всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, а тому підстав для його скасування немає.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. в судові засідання 22.10.2021 року, 22.11.2021 року, 25.01.2022 року, 03.03.2022 року, 17.05.2022 року та 29.06.2022 року не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак конверти з повістками повернулись до суду з відміткою "адресат відсутній". Про причини неявки суд не повідомив.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков А.Д. в судові засідання 22.10.2021 року, 22.11.2021 року, 25.01.2022 року, 03.03.2022 року, 17.05.2022 року та 29.06.2022 року не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Заслухавши вступне слово представника позивача - адвоката Бурлаки С.А., дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 15 березня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3273, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" заборгованості у розмірі 8694,84 гривень за Договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 1-1-154456 від 10.05.2019 року за період з 16.05.2019 року по 01.02.2021 року.
Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. від 07.05.2021 року відкрито виконавче провадження щодо виконання обумовленого виконавчого напису, виконавче провадження № 65360645.
14.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено до виконання за місцем отримання пенсії - до ГУ ПФУ в Миколаївській області та позивачу ОСОБА_1 .
З цієї постанови позивачеві стало відомо про те, що 15 березня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3273, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" заборгованості у розмірі 8694,84 гривень за Договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 1-1-154456 від 10.05.2019 року за період з 16.05.2019 року по 01.02.2021 року.
Не погодившись з даним виконавчим написом, позивач вважає стягнену за виконавчим написом суму заборгованості спірною, а тому звернулася до суду за захистом свого права, подавши позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України.
Разом з тим, ст. 18 ЦК України передбачено здійснення захисту цивільних прав нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Останній вчиняється, як передбачено ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна на документах, що встановлюють заборгованість.
Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172.
Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 (зі змінами), на який міститься посилання в оскаржуваному написі, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Відповідно до пункту 1 Розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються:
а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);
б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (частина перша статті 88 Закону України «Про нотаріат», підпункт 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України ).
Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Вказана правова позиція узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 27 березня 2019 року (справа № 137/1666/16-ц, провадження № 14-84цс19), в постанові від 15 січня 2020 року (справа № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557цс19), в постанові від 02 липня 2019 року (справі № 916/3006/17, провадження №12-278гс18).
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
На виконання ухвали суду відповідачем ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" суду були надані наступні копії документів, які стягувач ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" надав приватному нотаріусу Личуку Т.В., та на підставі яких він вчиняв спірний виконавчий напис: 1) копія Договору про надання позики на умовах фінансового кредиту № 1-1-154456 від 10.05.2019 року; 2) копія заяви-формуляра про акцептування оферти.
Крім того, ухвалою суду від 26.07.2021 року від приватного нотаріуса Личука Т.В. витребувано до суду належним чином завірені копії документів та матеріалів, на підставі яких вчинявся виконавчий напис № 3273 від 15.03.2021 року про звернення стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" заборгованості у розмірі 8694,84 гривень, та завірену копію виконавчого напису № 3273 від 15.03.2021 року. Дану ухвалу нотаріус не отримав, однак суд направляв ухвалу на його офіційну адресу, але конверти повернулись до суду з відміткою "адресат відсутній". Також, відповідно до відповіді першого заступника Мініста юстиції Євгенія Горовець (а.с. 163-164) діяльність приватного нотаріуса Личука Т.В. припинена з 15.04.2021 року, а документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса до Архіву не передані та перебувають у ОСОБА_3 , що також підтверджено відповіддю Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву від 03.12.2021 року (а.с. 207).
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясуваня якої витребувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.
З наданих відповідачем документів не вбачається, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник ОСОБА_1 мала безспірну заборгованість перед стягувачем ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції", тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку).
Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку.
У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172».
У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 204/4071/14 (провадження № 61-360св18) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Матеріали справи свідчать про те, що при зверненні до нотаріуса про вчинення виконавчого напису ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" до заяви були долучені не всі необхідні документи на підтвердження безспірної заборгованості боржника, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
З копії документів, які надані відповідачем, вбачається, що нотаріусу були надані: 1) копія Договору про надання позики на умовах фінансового кредиту № 1-1-154456 від 10.05.2019 року; 2) копія заяви-формуляра про акцептування оферти.
Однак, розрахунок заборгованості, або інший документ на підтвердження розміру заборгованості, нотаріусу не надавався.
Також до відзиву на позовну заяву додана копія договору факторингу №20190916-П від 16.09.2019 року, додатки №№ 1, 2 , 3 до договору факторингу, акт приймання-передачі документації боржників від 16.01.2020 року, відповідно до яких ТОВ "КФ.ЮА" відступило право вимоги за кредитними договорами ТОВ "ФК Приватні інвестиції", в тому числі і за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 1-1-154456 від 10.05.2019 року, однак ці документи представник відповідача в своїй заяві на виконання ухвали суду про витребування доказів не вказав як документи, які подавались нотаріусу.
Суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 була належним чином обізнана про порушення нею грошового зобов`язання, та можливі наслідки неусунення вказаних порушень. При цьому, право боржника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення, що повинно підтверджуватися документами про вручення, або про неможливість вручення такого повідомлення у зв`язку з відмовою отримувача, або самовільною зміною його місця проживання.
Як вбачається з наданої до суду копії кредитного договору, кредитний договір, який подавався нотаріусу для вчинення виконавчого напису не був нотаріально посвідчений.
Вказане свідчить про те, що вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису 15.03.2021 року було здійснено за відсутності документів, які свідчать про безпірність заборгованості боржника.
Отже, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус, по-перше: не перевірив наявність права вимоги у стягувача до боржника; по-друге: не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги про безспірність заборгованості; та втретє: вчинив виконавчий напис на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідченим.
За такого, враховуючи вищевказане, приймаючи до уваги ненадходження на ухвалу суду копії нотаріальної справи по вчиненню виконавчого напису, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
В силу ч.1 ст.133, ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в загальному в розмірі 1 362 грн. (454 грн. судовий збір (забезпечення позову), 908 грн. судовий збір (звернення з позовом до суду).
Також, ухвалою суду від 16.07.2021 року було застосовано заходи забезпечення позову, а саме: зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП №65360645, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим Артемом Дмитровичем, на підставі виконавчого документа - виконавчого напису № 3273 від 15.03.2021 року, виданого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, про звернення стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" заборгованості у розмірі 8694,84 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Зважаючи на те, що суд повністю задовольнив позовні вимоги та визнав виконавчий напис таким, що не підлягає задоволенню, то за таких обставин потреба в застосуванні заходів забезпечення позову відпала, а тому їх слід скасувати після набрання рішенням суду законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити повністю.
Визнати виконавчий напис № 3273 від 15.03.2021 року, виданий приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" заборгованості у розмірі 8694,84 гривень за Договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 1-1-154456 від 10.05.2019 року за період з 16.09.2019 року по 01.02.2021 року, - таким, що не підлягає виконанню.
Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані згідно з ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 16 липня 2021 року, після набрання рішенням суду законної сили.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення суду складено 05 липня 2022 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко