ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року

м.Суми

Справа №587/2765/21

Провадження № 22-ц/816/636/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ткачук С.С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О.Ю., Левченко Т.А.,

сторони:

позивач Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 січня 2022 року, в складі судді Гончаренко Л.М., ухвалене в м. Суми,

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої суми допомоги на дітей фізичній особі підприємцю. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що ОСОБА_1 за її заявою від 19.05.2020 року на призначення допомоги на дітей фізичній особі-підприємцю, яка обрала спрощену систему оподаткування і належить до першої та другої групи платників єдиного податку, була призначена допомога в сумі 4436,00 грн на чотири місяці, починаючи з 01.05.2020 року. Оскільки відповідачка не повідомила про закриття підприємницької діяльності 31.03.2020 року, виникла переплата бюджетних коштів допомоги на дітей фізичним особам-підприємцям у розмірі 17744,00 грн. Відповідачці неодноразово направлялися повідомлення про відшкодування коштів по переплаченій допомозі та попередження про звернення до суду у разі відмови повернення в добровільному порядку. Проте, вказані вимоги останньою не виконані.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 25 січня 2022 року позов Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації переплачену допомогу на дітей фізичній особі-підприємцю в розмірі 17 744,00 грн та 2 270,00 грн витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог управління.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Порядок виплати допомоги на дітей фізичним особам-підприємцям , які обрали спрощену систему оподаткування і належать до першої та другої групи платників єдиного податку доповнено пунктом 15-1 згідно з Постановою Кабінетів Міністрів №632 від 22.07.2020 і застосовується з 1 липня 2020 року, а виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем, в якому виникли зазначені обставини.

Окрім того, посилається на неврахування судом та не надання оцінки тим обставинам справи, що на утриманні відповідачки знаходиться двоє малолітніх дітей, допомоги від батька вони не отримують, відповідачка виховує їх одна; епідемія Ковіду призвела до відсутності роботи, скрутного матеріального стану та те, що на час отримання спірної грошової суми відповідачка не мала жодних інших доходів і грошові кошти були єдиним засобом на існування її сім`ї.

Від позивача до апеляційного суду відзову на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що сума 17744 грн, є надміру нарахованою та отримана відповідачкою ОСОБА_1 без достатніх правових підстав, а відтак, вказана сума коштів у розумінні ст. 1212 ЦК України є безпідставно набутим майном та підлягає поверненню позивачці у справі.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 19 травня 2020 року до управління соціального захисту населення Сумської РДА звернулася ОСОБА_1 із заявою про призначення допомоги на дітей фізичним особам-підприємцям, які обрали спрощену систему оподаткування та належать до першої і другої групи платників єдиного податку (а.с. 4).

Позивач своїм рішенням від 20.05.2020 року призначив відповідачці допомогу на дітей ФОП з 01.05.2020 по 30.06.2020 в загальному розмірі 4436,00 грн. (а.с. 5).

Розпорядженням від 13.07.2020 року виплати допомоги на дітей ФОП ОСОБА_1 були продовжені, на період з 03.07.2020 року по 31.08.2020 року (а.с. 6).

31.03.2020 відповідачкою припинено підприємницьку діяльність (а.с. 9) та не повідомлено про дану обставину позивача, що спричинило утворення переплати допомоги на дітей фізичній особі-підприємцю за період з 01.05.2020 року по 31.08.2020 року у розмірі 17744,00 грн. (а.с. 10).

На повідомлення Управлінням соціального захисту населення Сумської РДА про повернення переплати за №1-54/4456 від 20.07.2020, № 01-54/6897 від 23.11.2020, № 133 від 12.01.2021 та № 01-54/533 від 04.02.2021( а.с.11-14), відповідачка в добровільному порядку не відреагувала та грошові кошти у розмірі 17744 грн до державного бюджету не повернула.

Згідно ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №329 від 22.04.2020 року Деякі питання соціальної підтримки сімей з дітьми запроваджено Порядок виплати допомоги на дітей фізичним особам - підприємцям, які обрали спрощену систему оподаткування і належать до першої та другої групи платників єдиного податку (далі Порядок), яким затверджено на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- СоV-2, та на один місяць після дати його відміни виплату допомоги на дітей фізичним особам - підприємцям, які обрали спрощену систему оподаткування і належать до першої та другої групи платників єдиного податку. Одночасно вищевказаною постановою затверджено Порядок виплати допомоги на дітей фізичним особам підприємцям, які обрали спрощену систему оподаткування і належать до першої та другої групи платників єдиного податку.

Дана постанова Кабінету міністрів України набрала чинності з 05.05.2020, т.т. на час звернення відповідача за призначенням цього виду державної соціальної допомоги, вона вже припинила свою діяльність як фізична особа підприємець, про що 31.03.2020 зроблена відмітка у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що допомога на дітей призначається і виплачується фізичним особам - підприємцям, які обрали спрощену систему оподаткування і належать до першої та другої групи платників єдиного податку, які: сплатили єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за усі місяці 2019 року або протягом усіх місяців 2019 року після державної реєстрації фізичної особи - підприємця; або зареєструвалися як фізичні особи - підприємці у січні - березні 2020 року; або отримують пенсію за віком, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу та звільнені від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Допомога на дітей призначається і виплачується також фізичним особам - підприємцям, які до березня 2020 року (включно) перейшли на спрощену систему оподаткування та обрали першу або другу групу платників єдиного податку.

Допомога на дітей фізичним особам - підприємцям, зазначеним в абзацах третьому та четвертому цього пункту, які звернулися за її призначенням у травні - червні 2020 р., призначається та виплачується починаючи з травня 2020 року.

Пунктом 6 Порядку передбачено, що допомога на дітей призначається на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- СоV-2, та на один місяць після дати його відміни одному з батьків (опікуну), з яким постійно проживає дитина, на кожну таку дитину до досягнення нею 10 річного віку (включно) у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідних вікових груп станом на 1 січня 2020 року, і виплачується щомісяця за повний місяць.

У відповідності до пункту 14 Порядку документи, необхідні для призначення допомоги на дітей, розглядаються органом соціального захисту населення протягом трьох робочих днів з дня отримання заяви з усіма необхідними документами.

Перевірка належності фізичної особи - підприємця до першої або другої групи платників єдиного податку проводиться органом соціального захисту населення з використанням даних з Реєстру платників єдиного податку.

За змістом пункту 15 Порядку виплата допомоги на дітей припиняється у разі: позбавлення отримувача батьківських прав; відібрання дитини в отримувача без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; перебування отримувача під вартою на час слідства, у місцях позбавлення волі, за рішенням суду, розшуку отримувача органами Національної поліції; смерті дитини; смерті отримувача.

Виплата допомоги на дітей припиняється з місяця, що настає за місяцем, в якому виникли зазначені обставини, за рішенням органу соціального захисту населення, який призначив допомогу. У випадках, передбачених абзацами другим - шостим цього пункту, виплата допомоги на дітей припиняється на підставі пропозицій центру соціальних служб, служби у справах дітей або уповноваженої особи, визначеної виконавчим органом сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади. Допомога на дітей не призначається на дітей, на яких виплачується компенсація послуги муніципальна няня.

Відповідно до редакції пункту 18 цього Порядку діючого на час подання відповідачем заяви, отримувач допомоги на дітей у разі виникнення обставин, які призводять до припинення виплати допомоги, зобов`язаний протягом трьох робочих днів повідомити про це органам соціального захисту населення.

Оскільки право на отримання цього виду державної соціальної підтримки вказаним Порядком надано, тільки фізичним особам-підприємцям, то такий отримувач допомоги зобов`язаний був повідомити про обставини, зокрема з якими право на отримання цього виду державної соціальної допомоги не виникає.

Змінами до постанови Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 632, які застосовуються з 01.07.2020, Порядок доповнено пункт 15-1, який перебачив, якщо отримувачем допомоги на дітей приховано відомості або подано недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на призначення допомоги, внаслідок чого було надміру виплачено кошти, органи соціального захисту населення: - визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню, з місяця призначення допомоги на дітей та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; - повідомляють отримувачу допомоги на дітей про обсяг коштів, які підлягають поверненню, та строки їх повернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За ст.1215 цього Кодексу 1. не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків викладені у ст. 11 цього Кодексу, а саме, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до норм частин 1,5 ст. 12 та частин 1-3 ст. 13 цього Кодексу особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Установивши, що відповідачу внаслідок її недобросовісної поведінки у зв`язку із не наданням інформації про припинення підприємницької діяльності, в порушення вимог Порядку була призначена та виплачена допомоги на дітей фізичним особам підприємцям, які обрали спрощену систему оподаткування і належать до першої та другої групи платників єдиного податку, з травня по серпень 2020 року, а саме із здійсненням такої господарської діяльності законодавець пов`язує призначення даної соціальної виплати, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що вона сама виховує двох дітей, має скрутне матеріальне становище не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки на отримання допомоги в даному разі відповідачка не може претендувати за відповідності вимогам вказаного Порядку.

Саме внаслідок недобросовісної поведінки відповідача, в силу ст. 1215 ЦК України законодавець передбачив право на повернення безпідставно набуті грошові кошти, які прирівнюються до допомоги, надані фізичній особі як засіб до існування.

Інші аргументи апеляційної скарги на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції також не впливають, його висновків не спростовують.

Колегія суддів зауважує, що при вирішенні питання призначення даного виду державної соціальної підтримки з боку працівників управління також вбачається неналежне виконання приписів частини 2 пункту 14 Порядку, який передбачив перевірку належності фізичної особи - підприємця до першої або другої групи платників єдиного податку проводиться органом соціального захисту населення з використанням даних з Реєстру платників єдиного податку.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367 - 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко