Провадження № 2/679/208/2022
Справа № 679/205/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2022 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

судді Стасюка Р.М.,

секретарі судових засідань Дмітрієвої О.В.,

учасники справи:

представник позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нетішин в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів..

В обґрунтування позову зазначив, що згідно виконавчого листа Нетішинського міського суду Хмельницької області №2/679/366/2016 від 14.07.2016 року, з відповідача ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь позивачки ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сипа ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частку від всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, починаючи з 06.05.2016 року

03.08.2016 року головним державним виконавцем Нетішинського МВ ДВС ЦЗМУ МЮ Занюк Ю. відкрито виконавче провадження за вище вказаним виконавчим листом №2/679/366/2016 від 14.07.2016 року, виданим Нетішинським міським судом Хмельницької області.

Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду щодо стягнення аліментів, за ним станом на 11.02.2022 року утворилася заборгованість по виплаті аліментів в сумі 47502,30 гривень.

З вказаним розрахунком заборгованості відповідач ознайомлений, розмір заборгованості зі сплати аліментів визнав, про що свідчить його добровільна сплата заборгованості за виконавчим листом №2/679/366/2016 від 14.07.2016 року у розмірі 47502,30 грн., яку він перерахував на банківський картковий рахунок позивача 09.02.2022 року.

09.02.2022 року на виконання постанови головного державного виконавця від 08.02.2022 року про накладення штрафу за несплату заборгованості за виконавчим листом №2/679/366/2016, виданим Нетішинським міським судом Хмельницької області 14.07.2016 року відповідач перерахував на банківський картковий рахунок позивача штраф у розмірі 50 відсотків заборгованості в сумі 23751,15 гривень.

Представник позивачки в позові зазначив, що заборгованість по аліментах виникла внаслідок навмисних дій відповідача спрямованих на їх несплату.

Також представник позивачки у позові посилається на те, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Крім того, у ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень щодо періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Згідно зі ст.196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду України в постанові від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц, щодо розрахунку визначення нарахування неустойки (пені) зі сплати аліментів, загальна сума неустойки (пені) за період червень 2016 року - 11.02.2022 року становить - 385803,80 гривень.

Згідно вимог ч.1 ст.196 СК України, яка обмежує стягнення пені 100 відсотками заборгованості, загальна сума неустойки (пені) за період червень 2016 року - 11.02.2022 року становить 47502,30 гривень.

Згідно ч.2 ст.196 СК України у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вимоги ч.2 ст.196 СК пеня за червень 2016 року - 11.02.2022 року становить 23751,15 гривень.

На підставі наведеного, представник позивачки ОСОБА_1 , посилаючись на положення ст.196 СК України, застосувавши вищезазначену формулу нарахування пені, просить стягнути з ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_4 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів з червня 2016 року по 08 лютого 2022 року, що стягуються на її користь на утримання синів: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 23751,15 гривень та судові витрати.

Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 17.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання у справі.

07.06.2022 року відповідач ОСОБА_3 подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що він є інвалідом І групи з 2007 року. Підставою для встановлення І групи інвалідності були стійкі, важкі функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, що призвели до обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності. У нього порушені функції кінцівок ніг (порушення функції пересування) та частково порушені функції рук. Відповідач потребує постійного догляду і не може пересуватись на візку без сторонньої допомоги, шо призвело до виражених обмежень в життєдіяльності і відсутності здатності до самообслуговування і самозабезпечення, а тим більше для отримання прибутку.

Крім того, вказав, що у 2017 році у відповідача відбулись зміни і в сімейному стані, а саме, з`явилась нова сім`я, яка складається з трьох осіб: відповідач ОСОБА_3 , його нова дружина ОСОБА_9 та син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тому період з 2017-2021 роки був складний у його житті, у нього не було коштів на забезпечення нової сім`ї, однак він був дуже стурбований ситуацією яка склалась. Хотів сплатити заборгованість по аліментам і не відмовлявся від їх сплати, однак не мав матеріальної можливості.

При цьому надзвичайність фінансово-економічної кризи в Україні вказує на її великі, негативні, невідворотні наслідки, які не залежать ні від волі людини, ні від волі окремих держав, та не могли бути ніким передбачені.

Відповідач звертає увагу суду, що соціальні виплати, які він отримую по інвалідності не вистачає на прожиття, а тим більше на сплату аліментів. Вказує, що намагався допомагати дітям як міг.

В інтересах дітей для оплати заборгованості по аліментам та штрафу він змушений був звернутись до ОСОБА_11 з проханням позичити кошти. В лютому 2022 року отримав у позику кошти, яким розрахувався за аліменти і закрив всі борги перед позивачкою ОСОБА_12 , ще й сплатив штраф у розмірі 50% від суми боргу (47502,30 + 23751,15). Відповідач зазначив, що позивачка вирішила, що цього недостатньо і тому звернулась з даним позовом, щоб отримати ще додаткове благо, адже чомусь вона має до відповідача злість і упереджене ставлення.

Станом на сьогоднішній день у відповідача відсутня заборгованість по сплаті аліментів.

Відповідач вважає, що нарахування пені у заявленому позивачкою розмірі, є явно завищеною, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, тому суд має право її зменшувати. Стягнення з відповідача надмірної грошової суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем.

Розмір та вид відповідальності за прострочення сплати аліментів встановлено ч.1 ст.196 СК України. Так, у разі виникнення заборгованості з мини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має прано па стягнення неустойки (пені) у розмірі одною відсотки суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до ч.3 ст.195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до ст.551 ЦК України розмір неустойки (штраф, пеня) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне; значення.

Згідно ч.2 ст.196 Сімейного Кодексу України - розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

На підставі наведеного відповідач просить позов задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивачки пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 2000 гривень.

Заслухавши представника позивачки, встановивши фактичні обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень на них, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов слід задовольнити з огляду на таке.

Судом установлено, відповідно до свідоцтв про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками останніх вказані відповідно: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Як вбачається з виконавчого листа Нетішинського міського суду Хмельницької області №2/679/366/2016 від 14.07.2016 року, з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь, ОСОБА_4 , на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частку від всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, починаючи з 06.05.2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

03.08.2016 року головним державним виконавцем Нетішинського МВ ДВС ЦЗМУ МЮ Занюк Ю.О. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2/679/366/2016 виданого Нетішинським міським судом Хмельницької області 14.07.2016 року.

З довідки-розрахунку головного державного виконавця Нетішинського МВ ДВС вбачається, що станом на 26.06.2021 року заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів становить 47502,30 гривень.

Окрім того, судом встановлено, що боржником 09.02.2022 року на банківську картку позивачки сплачено всю суму заборгованості.

Позивач, вказуючи на наявність підстав для стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, звернулася до суду з вказаним позовом за захистом свого порушеного права.

Таким чином, спірні правовідносини з приводу стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, регулюються нормами права, які містяться в главі 15 СК України.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Відповідно до частини другої ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Згідно із частиною четвертою ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя ст.182 СК України).

Згідно з ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до роз`яснень п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням.

У ст.196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець встановив розмір пені 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, в який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць*кількість днів прострочення*1%.

За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Такий правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі № 333/6020/16 від 03 квітня 2019 року.

Згідно довідки-розрахунку головного державного виконавця Нетішинського МВ ДВС вбачається, що ОСОБА_3 з 06.05.2016 року по 26.06.2021 року не сплачував аліменти на користь позивачки на утримання синів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого станом на 26.06.2021 року заборгованість зі сплати аліментів становила 47502,30 гривень.

Жодних доказів, які б свідчили про те, що вказана заборгованість виникла не з вини ОСОБА_3 , останній суду не надав.

Суд вважає, що заборгованість по аліментах виникла з вини відповідача ОСОБА_3 , а тому він повинен нести відповідальність у виді неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

09.02.2022 року відповідач на виконання постанови головного державного виконавця від 08.02.2022 року про накладення штрафу перерахував на банківський картковий рахунок позивача штраф у розмірі 50 відсотків заборгованості в сумі 23751,15 гривень.

Враховуючи вимоги ч.2 ст.196 СК пеня за червень 2021 року - 11.02.2022 року становить 23751,15 гривень.

Позивачем було надано свій розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів, з яким суд погоджується, так як він відповідає визначеним законом розрахунку неустойки, які також викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду.

Отже, відповідно до ст.196 Сімейного кодексу України, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_12 може бути стягнута пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дитини з урахуванням раніше проведених виплат відповідачем в розмірі 23751,15 гривень, що є не більше 50 відсотків заборгованості.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому суд виходить з того, що згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За наведених обставин позовні вимоги представника позивачки ОСОБА_12 адвоката Калабського С.В. про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Приймаючи до уваги вимоги ч.6 ст.141 ЦПК України, звільнення позивача від сплати судового збору при поданні позовної заяви до суду, повне задоволення позову останньої, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 992,40 грн.

Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Окрім того, відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом установлено, що 08.02.2022 року ОСОБА_2 уклала з адвокатом Калабським С.В. договір про надання правничої допомоги.

Предметом зазначеного вище договору є надання правової допомоги.

Відповідно до даних квитанції до прибуткового касового ордеру від 10.05.2022, яка містить дані про отримання ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 7000 грн.

У відповідності до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Надання адвокатом Калабським С.В. позивачці правничих послуг підтверджується: договором про надання правничої допомоги від 08.02.2022 року, актом прийому-передачі виконаних робіт (послуг) від 10.05.2022 року, прибутковим касовим ордером від 10.05.2022 року.

Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу на підставі поданих позивачем доказів, суд враховує те, що ці судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, сума судових витрат, заявлена до відшкодування, відповідає сумі заявленій в попередньому (орієнтовному) розрахунку.

При визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих позивачем доказів, суд також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи).

Поряд з цим як зазначалось вище позов ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задоволено.

Згідно поданих ОСОБА_2 доказів при розгляді даної справи вона понесла судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Отже, із відповідача на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.180, ст.196 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 246, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів з червня 2016 року по 08 лютого 2022 року в сумі 23751 (двадцять три тисячі сімсот пятдесят одна) гривня 15 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 (сім тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Повний текст рішення суду складено 20.06.2022 року.

Суддя Р.М. Стасюк