Справа № 509/2991/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.

при секретарі Сірман Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Овідіополь подання головного державного виконавця Овідіопольського ВДВС в Одеському районі Одеської області ПМУ МЮ (м. Одеса) Козловської І.О., яке погоджене з начальником вказаного відділу Костенко Р.В.

про

тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянину України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,-

ВСТАНОВИВ:

12 липня 2022 року головний державний виконавець Овідіопольського ВДВС в Одеському районі Одеської області ПМУ МЮ (м. Одеса) Козловська І.О. звернулася до суду із зазначеним вище поданням, в якому зазначила, що на виконанні Овідіопольського ВДВС в Одеському районі Одеської області ПМУ МЮ (м. Одеса) знаходиться зведене виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 509/2991/18 виданого Овідіопольським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 28 672, 48 грн.

Боржник ОСОБА_2 від виконання зобов`язань ухиляється.

Головний державний виконавець Овідіопольського ВДВС в Одеському районі Одеської області ПМУ МЮ (м. Одеса) Козловська І.О. у своєму поданні просить суд обмежити у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 до виконання зобов`язань за зазначеними виконавчими документами.

Відповідно до ч.4 ст. 441 ЦПК України, розгляд подання проведено без виклику боржника та інших заінтересованих осіб.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні подання з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні Овідіопольського ВДВС в Одеському районі Одеської області ПМУ МЮ (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження 66131038 з виконання виконавчого листа № 509/2991/18 виданого 02.07.2021 року, виданого Овідіопольським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 28 672, 48 грн.

Відповідно до положень статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

«Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. Це є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

З аналізу зазначених норм матеріального та процесуального права вбачається, що подання про обмеження у праві виїзду за межі України вноситься виконавцем у разі ухилення боржника від виконання виконавчого документа, розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, а тому саме на останнього покладається тягар доказування. Державний виконавець повинен довести факт свідомого ухилення боржника від виконання виконавчого документа.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази згідно з вимог ст.ст. 77 80 ЦПК України мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем не подано доказів про ухилення боржника від виконання зобов`язань за виконавчими провадженнями, зокрема, відсутні докази того, що боржник має реальну можливість виконати своє зобов`язання. У поданні про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України державний виконавець покликався лише на факт наявності у боржника невиконаного зобов`язання, що саме по собі не доводить факту умисного ухилення від виконання покладених на нього зобов`язань.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенції), частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому згідно ч. 3 указаної статті це на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі "Гочев проти Болгарії» Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Таким чином, застосування обмеження у праві виїзду громадянина за межі України, може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом заходів примусового виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, до подання державним виконавцем не додано жодного документу, який би вказував на факт ухилення боржника від виконання зобов`язань та перетинання ним державного кордону України на даний час.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Тобто, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

В матеріалах подання відсутнє належне повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та надання строку добровільного виконання обов`язку за виконавчим листом.

Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутнє рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.07.2021 року боржнику.

Необізнаність боржника про початок процедури примусового виконання виконавчого документу унеможливлює ухилення від його виконання.

Подання державного виконавця не містить жодних посилань на конкретні факти навмисного чи іншого свідомого невиконання обов`язку та доказів на підтвердження цих фактів.

Звертаючись до суду державний виконавець не довів, що боржник безпідставно ухиляється від виконання рішення суду, не вжив заходів для належного виконання рішення суду в межах наданих Законом державному виконавцеві повноважень, окрім того, враховуючи розмір боргу, з урахуванням вжитих заходів державним виконавцем, їх співмірність, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні подання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.353,354,441 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Овідіопольського ВДВС в Одеському районі Одеської області ПМУ МЮ (м. Одеса) Козловської І.О., яке погоджене з начальником вказаного відділу Костенко Р.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянину України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її ухвалення.

Суддя А.І. Бочаров