справа № 208/4207/19
№ провадження 2/208/460/22
РІШЕННЯ

Іменем України

13 травня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді - Івченко Т.П.,

за участі - секретаря судового засідання Задьори В.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії», -

встановив:

1. Короткий зміст позовних вимог.

До Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії», у якому просить суд: зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладників фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» провести дії щодо включення до четвертої черги задоволення вимог кредиторів у Реєстрі акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» частину кредиторських вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в сумі 894271 (вісімсот дев`яносто чотири тисячі двісті сімдесят одна) гривня 10 копійок та подати пропозицію для затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог щодо включення частини кредиторських вимог ОСОБА_1 до четвертої черги.

2. Позиція сторін

2.1 Позиція сторони позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що 11 червня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем було укладено Договір банківського вкладу (депозиту) «8 років разом on-line» № 9627, зі сплатою процентів, на який було перераховано грошову суму у розмірі 36957,16 євро. Постановою Правління Національного банку України №150 від 02.03.2015 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 51 від 02.03.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». У зв`язку з чим, позивач 03.11.2015р. звернулась до уповноваженої особи Фонду з заявою про визнання кредитором АТ «Дельта Банк» за заборгованістю, що виникла за всіма договорами та коштами на поточному рахунку та включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк». 14 січня 2016 року на офіційному сайті AT «Дельта Банк» було розміщено інформацію про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів AT «Дельта Банк». 16 січні 2016 року на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб також розміщено Оголошення про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів AT «Дельта Банк». Через менеджера відділення позивач дізналася що її вимоги до ПАТ «Дельта Банк» віднесені до 4 черги. Проте вимоги позивача було включено до сьомої черги задоволення вимог кредиторів у Реєстрі акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк», а не до четвертої, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

07 квітня 2016 року, ОСОБА_1 , вкладник «Дельта Банку» що ліквідується, звернулась до адміністративного суду з позовом, в якому просила зобов`язати відповідача провести дії щодо включення до 4 (четвертої) черги задоволення вимог кредиторів у Реєстрі акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» частину кредиторських вимог в сумі 894271,10грн. та подати пропозицію для затвердження виконавчою дирекцію Фонду змін до реєстру акцептованих вимог щодо включення частини кредиторських вимог позивача до 4 (четвертої) черги.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року, залишеною без змій ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року, позов задоволено.

Але колегія суддів Верховного Суду, в ухвалі від 16 квітня 2019 року по справі 804/2011/16, дійшла висновку, що спір про акцептування вимог кредиторів не є публічно-правовим та_не належить до юрисдикції адміністративних судів, тому позивач звернулась за захистом своїх порушених прав до суду з цим позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився, надано письмове клопотання про розгляд справи без її участі на підставі наданих доказів.

2.2. Позиція сторони відповідачів.

Відповідач 1 - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 року прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року в Банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

Відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 р. № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації AT «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації AT «Дельта Банк», призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора AT «Дельта Банк», визначені статтями 37,38, 51, частинами першою та другою статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За таких умов, Фонд гарантування з 02.03.2015 року здійснює заходи щодо виведення неплатоспроможного банку - ПАТ «Дельта Банк» з ринку виключно відповідно до порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Враховуючи, що з 02.03.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію, а з 02.10.2015 р. розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк», порядок задоволення майнових вимог вкладників та інших кредиторів банку регулюється виключно Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тому підстави для стягнення грошових коштів у іншому порядку, ніж передбачений вказаним законом відсутні. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Аналіз вищевказаного свідчить, що Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього складаються Уповноваженою особою, а Фонд гарантування лише його затверджує. Таким чином, оскільки жодних щодо черговості кредиторських вимог Позивача до Фонду гарантування не надходило, то відповідно Фонд гарантування жодним чином не порушував права Позивача, а отже позовна вимога звернена до Фонду гарантування є передчасною, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Просив розглянути справу без участі їх представника.

Відповідач 2 - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, будучи неодноразово належним чином повідомленим про розгляд цивільної справи, про що свідчать подані представником відповідача заяви про відкладення судового розгляду справи з різних причин, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів.

3. Процесуальні питання пов`язані з розглядом справи.

26.06.2019 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії»,.

26.06.2019 року Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано в провадження судді Нельги Д.В.

01.07.2019 року Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Нельги Д.В. відмовлено у відкритті провадження.

23.03.2020 року Постановою Дніпровського апеляційного суду Ухвалу судді Заводського районного суду від 01.07.2019 року скасовано та справу повернуто для продовження розгляду.

27.04.2020 року Протоколом передачі раніше визначеному складу суду, справу передано в провадження судді Нельги Д.В.

30.04.2020 року Ухвалою судді Нельги Д.В. по справі відкрито провадження, по справі встановлено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та справу призначено в підготовче судове засідання.

22.06.2020 року від Позивача на електронну адресу суду та через канцелярію суду надійшли заяви в яких вона просить розглянути справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі.

17.07.2020 року представником Відповідача на адресу суду було подано клопотання про направлення на їх адресу позовної заяви разом з додатками.

17.07.2020 року від Позивача на електронну адресу суду та через канцелярію суду надійшли заяви в яких вона просить розглянути справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі.

28.07.2020 року представником Відповідача на електронну адресу суду було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

31.07.2020 року представником Відповідача через канцелярію суду було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

15.09.2020 року від Позивача через канцелярію суду надійшла заява в якій вона просить розглянути справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі.

26.10.2020 року Протоколом потворного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано в провадження судді Івченко Т.П. у зв`язку зі звільненням з посади судді ОСОБА_2

11.05.2021 року Позивач на електронну адресу суду направила заяву в якій вона просить розглянути справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі.

16.08.2021 року Представником Відповідача було направлено на адресу суду пояснення на позов.

30.09.2021 року від Позивача через канцелярію суду надійшла заява в якій вона просить розглянути справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі.

01.10.2021 року Представником Відповідача було направлено на адресу суду клопотання в якому він просить відкласти розгляд справи.

20.12.2021 року від Позивача на електронну адресу суду було подано клопотання про заміну Відповідача 2 на ОСОБА_3 , викладені позовні вимоги в новій редакції також просила суд розглянути справу у її відсутність.

21.12.2021 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач та Відповідачі не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Розгляд справи по суті відбувся 13.05.2022 за відсутності сторін.

Крім того, судом на веб-порталі судової влади України публікувались дати всіх судових засідань по справі.

Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка сторін не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін.

4. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11 червня 2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем було укладено Договір банківського вкладу (депозиту) «8 років разом on-line» №9627, зі сплатою процентів.

Відповідно до п.1.2 вказаного Договору, сума вкладу складає 36957,16 євро. Вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок, вказаний у п.1.6 Договору та по 16 червня 2015 року включно (п.1.3 Договору). Процентна ставка на суму вкладу становить 9,5 процентів річних (п.1.4 Договору).

Додатковою угодою № 1 від 11.06.2014р. змінено п.1.4 договору та встановлено, що процентна ставка на суму вкладу становить 9,75 процентів річних.

На рахунок № НОМЕР_2 позивачем було перераховано 36957,16 євро.

Постановою Правління Національного банку України № 150 від 02.03.2015 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 51 від 02.03.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 71 від 08 квітня 2015 року, яким тимчасову адміністрацію у ПАТ «Дельта Банк» запроваджено на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно.

Інформація, розміщена на офіційному сайті Фонду 05.08.2015, свідчить, що з метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку ПАТ «Дельта Банк», запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду, виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 147 від 03.08.2015 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» до 02.10.2015 включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації.

На підставі постанови правління Національного банку України № 664 від 02 жовтня 2015 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 181 від 02 жовтня 2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

Судом встановлено, що 03.11.2015 р. позивач звернулась до уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» із кредиторською вимогою № 3158591 за всіма належними їй у банку рахунками у загальній сумі 6268842,38 грн..

Згідно інформації, наданої уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» кредиторські вимоги позивача включені до Реєстр акцептованих вимог, а саме: у сумі 4027702,60 грн. до четвертої черги, у сумі 894271,10 до сьомої черги задоволення вимог кредиторів у Реєстрі акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк». Зокрема, сума за Договором банківського вкладу (депозиту) «8 років разом on-line» №9627 від 11.06.2014р. у розмірі 36957,16 євро включена до сьомої черги задоволення вимог кредиторів.

Отже, починаючи з 03 березня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» який є спеціальним Законом в умовах роботи неплатоспроможних банків.

У зв`язку з тим, що позивач за результатами висновків Комісії з перевірки вкладів фізичних осіб та Комісії з перевірки відповідності інформації, внесеної до бази даних про вкладників включений до Переліку осіб, які на індивідуальній основі отримують від ПАТ "Дельта Банк" проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, операції щодо виплат за договорами банківських вкладів було обмежено відповідно до наказу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» № 15 від 05 жовтня 2015 року, а кредиторські вимоги позивача до ПАТ «Дельта Банк» за банківським договором вкладу (депозитів), яким встановлено індивідуальні умови включено до сьомої черги на їх задоволення.

07 квітня 2016 року, ОСОБА_1 , вкладник «Дельта Банку» що ліквідується, звернулась до адміністративного суду з позовом, в якому просила зобов`язати відповідача провести дії щодо включення до 4 (четвертої) черги задоволення вимог кредиторів у Реєстрі акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» частину кредиторських вимог в сумі 894271,10грн. та подати пропозицію для затвердження виконавчою дирекцію Фонду змін до реєстру акцептованих вимог щодо включення частини кредиторських вимог позивача до 4 (четвертої) черги.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2017 року, залишеною без змій ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року, позов задоволено.

Але колегія суддів Верховного Суду, в ухвалі від 16 квітня 2019 року по справі 804/2011/16, дійшла висновку, що спір про акцептування вимог кредиторів не є публічно-правовим та_не належить до юрисдикції адміністративних судів, Позивач, посилаючись на протиправні дії відповідача щодо віднесення кредиторських вимог до 7 черги погашення, звернувся до суду з даним позовом.

5. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні спору та застосовані норми права.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг, відповідно до вимог ст. 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів».

Згідно з вимогами п. 22 ч. 1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Крім того, відповідно до ст. 19 ЦК України особа має право на самозахист свого цивільного права та права іншої особи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI.

Метою Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків (далі Закон № 4452).

Згідно з частиною 1 статті 3 цього Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до частини 8 статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» керівними органами Фонду є адміністративна рада та виконавча дирекція.

Згідно частини 1, пунктів 4, 8 частини 2 статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до пункту 12 частини 5 статті 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду має такі повноваження, а саме: у сфері виведення неплатоспроможних банків з ринку визначає порядок складання та затверджує реєстр акцептованих вимог кредиторів.

Згідно частини 8 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, у спорах щодо виконання банком в якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації своїх зобов`язань перед його вкладниками/ кредиторами, норми цього Закону є спеціальними і пріоритетними відносно правових норм інших Законів України які регулюють подібні правовідносини.

Відповідно до частин 1, 6 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

У разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Відповідно до пункту 1 частини 1, пункту 1 частини 2 статті 29 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд набуває прав кредитора банку на загальну суму, що підлягає відшкодуванню вкладникам такого банку (включаючи пункти 3-5 частини другої статті 27 цього Закону) на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, у тому числі на суму цільової позики, наданої банку протягом дії тимчасової адміністрації, та на суму наданої Фондом приймаючому або перехідному банку фінансової підтримки.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Згідно з частиною четвертою статті 44 зазначеного Закону Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Згідно з частиною першою статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до частини другої статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частиною п`ятою статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Частинами першою та другою статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно із частиною восьмою статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Відповідно до п.4.20 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2 від 05.07.2012р., уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку протягом семи днів із дня розміщення інформації про початок процедури ліквідації в газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» відповідно до вимог частини другої статті 45 Закону має повернути кредиторам розрахункові документи, що не сплачені в строк з вини неплатоспроможного банку. Одночасно уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку повідомляє кредиторів про початок процедури ліквідації та про строк, протягом якого вони мають право заявити про свої вимоги до неплатоспроможного банку, а також зазначає адресу для їх надсилання.

У відповідності до п.4.21. розділу V вказаного Положення уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку складає реєстр акцептованих вимог кредиторів за формою, визначеною в додатку 3 до цього Положення, на підставі балансу банку, до якого включає вимоги кредиторів у національній валюті в розмірах, які існували на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Таким чином, суми коштів за банківськими вкладами (депозитами) вкладників, які перевищують суму коштів, яка гарантовано підлягає відшкодуванню таким вкладникам за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з дня початку процедури ліквідації банку можуть бути внесені уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в реєстр акцептованих вимог кредиторів у разі заявлення відповідних вимог кредиторами банку.

Відповідно до пункту 7 частини 4 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд не відшкодовує кошти за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку.

Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів встановлені статтею 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а саме: кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості, зокрема:

1) зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян;

2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов`язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону;

4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом;

5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування;

6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім`я яких заблоковано;

7) вимоги інших вкладників, які не є пов`язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов`язаними особами банку.

Зважаючи на умови укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем Договору банківського вкладу (депозиту) «8 років разом on-line» № 9627 від 11.06.2014р., суд зазначає, що в даному випадку позивач відноситься до кредитора вкладника - фізичної особи, яка не є пов`язаною особою банку ПАТ «Дельта Банк», отже заявлені вимоги, викладені у кредиторській вимозі від 03.11.2015р. у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, належать до четвертої черги вимог до банку реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Згідно зі статтею 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» № 2121-III від 7.12.2000 року для цілей цього Закону пов`язаними з банком особами є: 1) контролери банку; 2) особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; 3) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; 4) споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; 5) особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; 6) керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб; 7) асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1 - 6 цієї частини; 8) юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; 9) будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини.

Угоди, що здійснюються з пов`язаними з банком особами, не можуть передбачати умови, що не є поточними ринковими умовами.

Аналіз змісту пункту 7 частини 4 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» дає колегії суддів підстави зробити висновок про те, що застосування пункту 7 частини 4 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» можливе тільки у тому випадку коли виконані вимоги статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а саме: особа відносно якої приймається рішення про відмову у відшкодуванні виплат за банківськими договорами (депозитами) повинна бути визнана пов`язаною особою з банком. У разі якщо такого рішення немає, відповідно не має правових підстав і для відмови у відшкодуванні коштів за вкладами у банку.

Суд звертає увагу, що пункт 7 частини 4 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» застосовується тільки у випадках вирішення питання про відшкодування чи відмову у відшкодуванні гарантованої суми коштів за банківськими вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Жодного відношення до вирішення питання про акцептування кредиторських вимог позивача до банку та вирішення питання про черговість їх відшкодування у випадку ліквідації банку, норми статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не мають і застосування їх в такому випадку є протиправними діями відповідача по відношенню до позивача.

Як вбачається зі змісту додаткової угоди № 1 до договору № 9627 від 11 червня 2014 року банківського вкладу (депозиту) « 8 років разом on-line» у євро, сторони домовились доповнити статтю 2 договору про банківський вклад (депозит) пунктом 2.10 та викласти його в наступній редакції: «Підписанням цього Договору Вкладник підтверджує своє розуміння та ознайомлення з тим, що у випадку встановлення розміру процентної ставки за Вкладом на індивідуальних умовах або отримання інших фінансових привілеїв від Банку за цим Договором, передання Банку в заставу майнових прав вимоги Вкладу для забезпечення зобов`язань перед Банком як Вкладника, так і будь-яких інших третіх осіб, що виникають на підставі інших правочинів, укладених між Банком та Вкладником/будь-якими іншими третіми особами, а також у випадку настання інших законодавчо передбачених обставин, за наявності яких Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не здійснюється відшкодування коштів за Вкладом, гарантії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не поширюватимуться на відшкодування коштів за Вкладом відповідно до цього Договору».

Але, у пункті 1.4 додаткової угоди № 1 від 11.06.2014 року, не зазначено, що саме процентна ставка на суму вкладу, що становить 9,75 процентів річних укладається на індивідуальних умовах.

Крім того, в тексті додаткової угоди відсутні будь-які посилання на те, що вказана додаткова угода укладена на підставі рішення уповноваженої особи банку щодо погодження індивідуальних умов для позивача.

Отже, вирішуючи спір, суд в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи, дав їм належну правову оцінку, та з урахуванням викладеного приходить до висновку про, що дії з включення до сьомої черги задоволення вимог кредиторів у реєстрі акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» частини кредиторських вимог ОСОБА_4 в сумі 894271,10 грн. є протиправними, таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

6. Судові витрати.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись вимогами ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії» - задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладників фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» провести дії щодо включення до четвертої черги задоволення вимог кредиторів у Реєстрі акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» частину кредиторських вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в сумі 894271 (вісімсот дев`яносто чотири тисячі двісті сімдесят одна) гривня 10 копійок та подати пропозицію для затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог щодо включення частини кредиторських вимог ОСОБА_1 до четвертої черги.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Повний текст рішення був складений у строк передбачений ч. 6 ст. 259 ЦПК України.

Сторони по справі:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач Фонд гарантування вкладників фізичних осіб, , юридична адреса реєстрації: 04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, № 17.

Відповідач Уповноважена особа Фонд гарантування вкладників фізичних осіб, адреса для листування: 04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, № 17, 2-й поверх.

Повний текст рішення складений 20.05.2022 року.

Суддя Івченко Т. П.