Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 712/681/22

Номер провадження 2/712/1260/22

12 липня 2022 року м.Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Марцішевської О.М.

за участю секретаря судового засідання Шевченко О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, Соснівський відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

24 січня 2022 року позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся з позовом до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 48), треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна ( АДРЕСА_2 ), Соснівський відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (м. Черкаси, пр.-т Хіміків, 50) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що у 10.06.2021 року ОСОБА_1 дізнався про те, що в Соснівському відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 65007890 від 02.04.2021 року (зведене виконавче провадження № 650027418) на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. від 01.03.2021 року за реєстровим № 3517про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін»коштів в розмірі 16 535,00 гри.

Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог чинного законодавства України, а тому мас бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, виходячи з наступного: Між позивачем та відповідачем в електронній формі за допомогою веб-сайту було укладено Договір позики № 324636 від 12.12.2017 року, щодо надання споживчого кредиту на суму позики - 500 грн. (п. 1.1. Договору). Строк позовної давності визначено п. 7.8. Договору в якому визначено, щодо правовідносин за цим Договором встановлюється загальний строк позовної давності, що за визначенням ст. 257 ЦК України складає 3 роки. Тобто, позовна давність за даним договором становить період часу з 12.01.2018 року по 12.01.2021 року, що є крайньою датою для звернення до нотаріуса про вчинення виконавчого напису. Однак, згідно заяви відповідача на вчинення виконавчого напису за № 632/02/21 до Приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни заява датована 22.02.2021 року, а виконавчий напис вчинено 01.03.2021 року, тобто поза межами строку позовної давності.

Приватним нотаріусом не перевірено наявності документів, що підтверджують безспірність заборгованості, а виконавчий напис було вчинено не на підставі Договору, що є нотаріально посвідчений.

Також, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Отже, вчиняючи 01 березня 2021 року виконавчий напис, приватний нотаріус Головкіна Я.Ю. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року №23.

Боржника не було повідомлено про вимогу повернути заборгованість, а тому це є самостійною і достатньою підставою для визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Стягнення процентів після закінчення строку дії Договору є незаконним.

Отже, виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом без дотриманням умов вчинення виконавчого напису Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Явою Вікторівною, 01.03.2021 року щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, а отже виконавчий напис було вчинено безпідставно, за відсутності підтвердження існування нотаріально посвідченого договору між сторонам та безспірної заборгованості, без повідомлення боржника про заборгованість, крім цього, поза межами трирічного строку від дня виникнення права вимоги, в межах якого вчинено виконавчий напис, а тому на думку позивача виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню.

Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 3517, який вчинений Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, 01.03.2021 року щодо стягнення із ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» (Код , 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, буд. 48) заборгованості за Договором позики № 324636 від 13.12.2017 року за період з 13.12.2017 року по 02.03.2020 року в сумі 16 535,00 грн. Стягнути з ТОВ «ВЕЛЛФІН» на користь ОСОБА_1 судові витрати.

26 січня 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

18 лютого 2022 року третьою особою Соснівського відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скерував до суду пояснення на позов, відповідно до якого 02.04.2021 на виконання до Соснівського відділу державної виконавчої служби у місті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява представника за довіреністю ТОВ «Веллфін» Чмир М.П. про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 3517 від 01.03.2021 приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Веллфін» борг в сумі 16535 грн. Оскільки вищевказаний виконавчий документ відповідав вимогам ст. 4 Закону Україні «Про виконавче провадження», керуючись ст. 26 Закону України «Про виконавче провадженню 02.04.2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам.

10 травня 2022 року відповідач скерував до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 згідно Договору позики № 324636 від 13.12.2017 року взяв грошові кошти у сумі 500,00 грн., та у строк до 12.01.2018 року був зобов`язаний сплатити відповідну суму запозичених коштів з нарахованими відсотками за фактичний строк користування ними. Таким чином, відповідач надав позивачу у встановленому порядку за договором грошові кошти, у свою чергу позивач їх отримав, повністю погоджуючись з умовами договору, визнаючи їх. У встановлені строки позивачем не були внесені обов`язкові платежі передбачені договором, та кошти станом на 11.02.2022 року відповідачу так і не сплачені. Відповідач у зв`язку із порушення позивачем кредитних зобов`язань поніс збитки, такі як: сума кредиту, несплачені відсотки, штраф, пеня, та був змушений звернутися до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису з метою захисту своїх законних прав та інтересів. Саме дії позивача, щодо невиконання істотних умов договору призвели до вчинення виконавчого напису та примусового стягнення заборгованості, адже позивач скориставшись коштами, недобросовістно віднісся до їх повернення, чим порушив пункти договору. Відповідач не одноразово повідомляв позивача про необхідність сплати коштів та про порушенні за договором строки, здійснювались телефонні дзвінки. Позивачем було повністю проігноровано вимоги. Дана позовна заява порушує законні права та інтереси ТОВ «Веллфін», оскільки відповідач має законодавчо визначене право звернути стягнення на грошові кошти у позасудовому порядку. Відповідач вважає, що подані приватному нотаріусу документи підтверджують безспірність заборгованості позивача перед відповідачем, при цьому приватні нотаріуси не вчиняють виконавчі написи без підтвердження суми заборгованості.

В судове засідання позивач не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ТОВ «ВЕЛЛФІН» належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. У відзиві просить суд розглянути справу без участі, в задоволені позовних вимог просить відмовити.

Третя особа належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася. В поясненнях на позовну заяву просить справу розглядати без представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

13.12.2017 року за № 324636 між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 укладено договір позики, відповідно до п. 1.1. позикодавець надає позичальникові на умовах, що передбачені даним Договором грошові кошти в позику в сумі 500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.

01 березня 2021 року приватний нотаріусу Обухівського районного нотаріальнго округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна видала виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі №3517) про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕЛФФІН» за кредитним договором № 324636 від 13.12.2017 року за період з 13.12.2017 року по 02.03.2020 року в розмірі 16535 грн.

02 квітня 2021 року державним виконавцем Соснівського відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження ВП №65007890 щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН».

06 травня 2021 року державним виконавцем Соснівського відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Тобто вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 569/8884/17 від 14 серпня 2019 року, № 137/1666/16-ц від 29 березня 2019 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року, а також Верховний Суд України у постанові № 6-887цс17 від 05 липня 2017 року.

Так, що стосується такої обов`язкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису як безспірність заборгованості, то характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, якими є надані стягувачем документи згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а лише їх конкретизує.

З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Таким чином, із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку).

10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Отже, на день вчинення виконавчого напису існувала можливість стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса лише за нотаріально посвідченими договорами.

Такий правовий висновок міститься у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду: від 21.10.2020 року в справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 12.03.2020 року в справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15.04.2020 року в справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18).

Суд також виходить з того, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною у постанові від 27 березня 2019 року в справі №137/1666/16-ц.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року в справі № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду в справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

Враховуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

При цьому, Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року в справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) зазначив, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

У Постанові КЦС ВС від 17.03.2021 у справі №361/1488/19 сформульована правова позиція про те, безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Відповідно до правових висновків у Постанову КЦС ВС від 19.03.2021 у справі №750/3781/20, у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідач в ході розгляду справи не надав суду будь-яких доказів наявності безспірної заборгованості у позивача на час вчинення виконавчого напису, а також підтвердження отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань які необхідні для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивачем доведено та відповідачем не спростовано порушення встановленої законом процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а при зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір, то у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 352-354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис Приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною від 01 березня 2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 3517, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованості в розмірі 16535 грн. за період з 13.12.2017 року по 02.03.2020 року.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст рішення виготовлено 15 липня 2022 року.

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (м. Київ, вул.. Героїв Севастополя, 48, )

Третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна ( АДРЕСА_2 )

Третя особа: Соснівський відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (м. Черкаси, проспект Хіміків, 50)