КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи 361/2457/19
номер провадження №22-ц/824/249/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.,
суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.
при секретарі Довгопола А.В., Мельник Ю.В.
за участю:

представника відповідача Солдатенко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Броварського міськрайонного суду Київської області Василишина В.О.,

у цивільній справі №361/2457/19 за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення недонарахованої заробітної плати за роботу у надурочний час,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом, за результатами розгляду просив стягнути із Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по місту Києву та Київській області суму оплати роботи за надурочний час за січень - листопад 2018 рік у розмірі - 84 576, 06 грн, з урахуванням уточнених позовних вимог.

В обґрунтування вимог вказував, що у період з 18 січня 2008 року по 30 листопада 2018 року він працював на посаді інкасатора-водія автотранспортних засобів сектора інкасації коштів та перевезення валютних цінностей № 2 відділу інкасації коштів на перевезення валютних цінностей управління організації інкасації, перерахунку та зберігання валютних цінностей АТ «Ощадбанк». За період роботи відповідач неодноразово порушував трудові права позивача щодо оплати праці за роботу у надурочний час та не здійснював оплату у подвійному розмірі годинної ставки. У розрахункові листи за період із січня по листопад 2018 року відповідач вносив тільки місячну норму робочого часу, не враховуючи кількість годин понад норму робочого часу за обліковий період, тобто, у табелі обліку використання робочого часу вносились неправдиві відомості з метою приховання надурочних робіт. У 2018 році середньорічна норма робочого часу склала 166,08 годин. За розрахунком позивача годинна тарифна ставка складає 59 грн. 31 коп. Сума заробітної плати за час роботи позивача в надурочний час - 713 годин, що становить 84 576, 06 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2021 року ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, за результатами розгляду якої просив суд рішення скасувати, постановити нове, яким задовольнивши позовні вимоги.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, скаржник посилався на ненадання судом першої інстанції оцінки всім доказам у їх сукупності. Вказував, що умови колективного договору, що погіршують, порівняно з чинним законодавством і угодами становище працівників, є недійсними. Наголошував, що нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень, що також не є виключенням для працівників з ненормованим робочим днем для посади «Інкасатор-водій», а тому адміністрація АТ «Ощадбанк» не має права систематично залучати працівників до роботи понад установлену тривалість робочого часу. Наголошував, що ст. 65 КЗпП України передбачені норми застосування надурочних робіт, які не повинні перевищувати чотирьох годин протягом двох днів підряд і 120 годин на рік. Суд першої інстанції не здійснив порівняльний аналіз документів з обліку робочого часу - табелів, журналів видачі табельної зброї та шляхових листів на автомобіль, які свідчать про систематично щоденне перевищення тривалості робочого часу та роботу по 10-12 годин на день, що не відображено у табелі обліку робочого часу. За 2018 рік позивач не отримував будь-яку компенсацію за роботу у надурочні часи. Крім того, не надано судом першої інстанції оцінки показам свідків щодо систематичної надурочної роботи та відсутності ведення обліку надурочних годин та те, що з табельною зброєю відлучатися з місця роботи заборонено, а отже час отримання та повернення табельної зброї свідчить про тривалість робочого дня. Вказував також і на те, що після порушення своїх прав працівник має звернутись безпосередньо до суду, водночас, суд не вправі відмовити у позові з підстав відсутності вирішення спору у досудовому порядку. Не взято до уваги судом першої інстанції те, що відповідачем не було здійснено достовірного обліку фактично відпрацьованого часу у відповідності до подорожніх листів та журналу обліку видачі табельної зброї, не враховано специфічність роботи водія-інкасатора та те, що облік робочого часу покладено на роботодавця, як і обов`язок доказування. Також наводив судову практику щодо права працівників на оплату надурочної роботи, незастосування до таких вимог строку позовної давності (рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року у справі № 260/1213/19).

Викладену позицію, позивач підтримав додавши розрахунки понаднормових годин, співставивши їх з табелями обліку робочого часу, наголосивши на системному характері порушень та тому, що відповідачем не спростовано в ході розгляду справи заявлені позовні вимоги.

Відзив на апеляційну скаргу не було подано.

Представником відповідача до апеляційного суду було надано письмові пояснення, за якими вказував, що перед прийняттям на роботу в АТ «Ощадбанк», кандидату, що бажає стати до роботи відділом кадрового адміністрування надається для ознайомлення Правила внутрішнього трудового розпорядку, Колективний договір. Відповідно до п.16.8.2 колективного договору, укладеного між адміністрацією та трудовим колективом ВАТ «Ощадбанк» передбачено надання додаткової відпустки тривалістю 5 календарних днів за особливий характер праці працівником з ненормованим робочим днем за такими посадами: водій, інкасатор, інкасатор-водій, старший інкасатор, інкасатор-водій автотранспортних засобів. Таким чином на час роботи в відповідача позивач обіймав посади з особливим характером праці та ненормованим робочим днем. Виконання роботи за цими посадами відповідно до умов Колективного договору, компенсувались позивачу додатковою відпусткою та доплатою за такий режим роботи у вигляді надбавки за ненормований робочий день, встановленої у процентному відношенню до посадового окладу -25%. Крім того, на підставі звернення працівників, серед яких також був позивач щодо невірного нарахування заробітної плати та табелювання надурочних годин інкасаторів сектору № 2 з 01 січня 2018 року по 30 листопада 2018 року було проведено інспекційне відвідування філії -ГУ по м. Києві та Київській області Головним управлінням держпраці в Київській області. За результатами перевірки фактів порушень не встановлено, що зафіксовано у відповідному акті від 14 лютого 2019 року. Зазначаючи також, що «наряди на роботу», дані з «журналу реєстрації видачі табельної зброї» подорожні листи легкового автомобіля не можуть бути доказом перебування на робочому місці понад нормовий час, оскільки вони не є документами обліку робочого часу, в той час як табель обліку робочого часу є первинним документом щодо обліку розрахунків з персоналом.

Справа неодноразово призначалася до розгляду в судовому засіданні.

Представник позивача підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити. Не з`явившись в судове засідання, подав заяву щодо можливого здійснення розгляду справи за його відсутності.

Представник відповідача не визнав подану апеляційну скаргу, заперечував проти її задоволення.

Колегія суддів вважала за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представника позивача в силу положень ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, судом при розгляді справи було встановлено, що відповідно до витягу із наказу № 223-ОС від 16 березня 2012 року ОСОБА_2 призначено на посаду інкасатора-водія автотранспортних засобів відділу перевезення валютних цінностей та інкасації коштів ТВБВ № 10026/0741 з 17 березня 2012 року за переведенням з філії - Броварського відділення № 5400 АТ «Ощадбанк» з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю з посадовим окладом заробітної плати 1 800 грн. на місяць.

Згідно витягу до наказу № 102-ос від 11 січня 2013 року ОСОБА_2 , інкасатора-водія автотранспортних засобів відділу перевезення валютних цінностей та інкасації коштів ТВБВ № 10026/0741, переведено на посаду інкасатора-водія автотранспортних засобів відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей ТВБВ № 10026/0741 з 11 січня 2013 року з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю з посадовим окладом заробітної плати 1 980 грн. на місяць. Збережено раніше встановлені ОСОБА_2 надбавки.

Відповідно до витягу із наказу № 1760-ос від 30 червня 2015 року вбачається, що ОСОБА_2 інкасатора-водія автотранспортних засобів відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей ТВБВ № 10026/0741, переведено на посаду інкасатора-водія автотранспортних засобів сектора інкасації коштів та перевезення валютних цінностей № 02 відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей управління організації інкасації, перерахунку та зберігання валютних цінностей з 01 липня 2015 року з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю з посадовим окладом заробітної плати 2 180 грн. на місяць, зі збереженням раніше встановлених надбавок.

Відповідно до наказу № 4816 від 27 листопада 2018 року ОСОБА_2 звільнено із посади інкасатора-водія автотранспортних засобів відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей ТВБВ № 10026/0741, переведено на посаду інкасатора-водія автотранспортних засобів сектора інкасації коштів та перевезення валютних цінностей № 02 відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей управління організації інкасації, перерахунку та зберігання валютних цінностей філії - Головного управління по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» 30 листопада 2018 року за власним бажанням, стаття 38 КЗпП України.

Згідно із довідкою № 100.20/2-15/95 від 24 січня 2019 року, виданої АТ «Ощадбанк» розмір нарахованої заробітної плати ОСОБА_2 за період з січня по листопад 2018 року склав 157 891 грн. 99 коп.

Відмовляючи в задоволенні заявлених позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності факту виконання позивачем роботи надурочно у кількості 713 годин та перевищення місячної норми часу у період роботи з січня по листопад 2018 року.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

Так, відповідно до положень ст. 50 КЗпП України нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.

Згідно зі ст. 57 КЗпП України час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством.

Відповідно до ст. 62 КЗпП України надурочні роботи, як правило, не допускаються. Надурочними вважаються роботи понад встановлену тривалість робочого дня (ст.ст.52, 53 і 61 КЗпП України).

Власник або уповноважений ним орган може застосовувати надурочні роботи лише у виняткових випадках, що визначаються законодавством і в ч.3 ст. 62 КЗпП.

Статтею 64 КЗпП України передбачено, що надурочні роботи можуть провадитися лише з дозволу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) підприємства, установи, організації.

Власник або уповноважений ним орган повинен вести облік надурочних робіт кожного працівника (ч.2 ст. 65 КЗпП України).

Частиною другою ст. 30 Закону України «Про оплату праці» визначено, що роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Згідно із наказом Державного комітету статистики України від 05 грудня 2008 року № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» первинним обліковим документом щодо обліку використання робочого часу на підприємствах є табелі обліку використаного робочого часу.

Згідно із пунктом 16.3 колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом ВАТ «Ощадбанк», прийнятого загальними зборами представників трудового колективу ВАТ «Ощадбанк» 08 лютого 2011 року, зареєстрованого Управлінням праці та соціального захисту населення Печерської районної у місті Києві державної адміністрації реєстраційний номер № 69Є, тривалість робочого часу працівників банку не може перевищувати встановленого законодавством України - 40 годин на тиждень.

Відповідно до пункту 16.4 вказаного договору для обліку використання робочого часу усіх категорій працюючих банку, контролю за дотриманням працівниками встановленого Правилами внутрішнього трудового розпорядку режиму робочого часу, отримання даних про відпрацьований час, розрахунку заробітної плати, а також для складання статистичної звітності з праці в установах банку застосовуються табелі обліку використання робочого часу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок, щодо відсутності даних про перевищення позивачем місячної норми робочого часу під час роботи позивача з урахуванням даних табелів обліку використання робочого часу за період з січня по листопад 2018 року та графіків виходу на роботу ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги про недостовірність ведення табелів обліку роботодавцем, не можуть бути підставою для скасування судового рішення так як не ґрунтуються на матеріалах справи. Так, в кінці кожного місяця в табелі зазначається загальна кількість відпрацьованих годин, що також засвідчується підписом працівників. Підписи ОСОБА_2 наявні за кожен робочий місяць 2018 року, без застережень, що свідчить про згоду ОСОБА_2 з відображеними у табелях обліку відомостями ( а.с. 112-143).

Крім того, встановлено, що на підставі звернення Сільніченка О.В. головними державними інспекторами Головного управління Держпраці у Київській області проведено інспекційне відвідування у філії - Головного управління по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк».

З акту Головного управління Держпраці у Київській області інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № КВ 304/67/АВ від 14 лютого 2019 року вбачається, що будь-які порушення щодо нарахування заробітної плати та табелювання надурочних годин не виявлені.

Вирішуючи під час розгляду справи питання щодо стягнення коштів за роботу в понадурочний час, суд повинен з`ясовувати, чи дійсно працівник виконував роботу, яку можна вважати надурочною. Законодавством також передбачена можливість роботи з встановленням ненормованого робочого дня, що в даному випадку було здійснено судом першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 Рекомендацій щодо порядку надання працівникам з ненормованим робочим днем щорічної додаткової відпустки за особливий характер праці, затверджених наказом Мінпраці та соціальної політики України від 10 жовтня 1997 року № 7 (Рекомендації № 7), ненормований робочий день - це особливий режим робочого часу, який встановлюється для певної категорії працівників у разі неможливості нормування часу трудового процесу. У разі потреби ця категорія працівників виконує роботу понад нормальну тривалість робочого часу. При цьому така робота не вважається понаднормовою. Міра праці в цьому випадку визначається не тільки тривалістю робочого часу, але й колом обов`язків і обсягом виконаних робіт (навантаженням). У режимі ненормованого робочого дня працівники виконують роботу понад нормальну тривалість робочого часу. У законодавстві не встановлена тривалість перепрацювань, що допускаються для виконання трудових обов`язків. Також необмежена і кількість випадків таких перепрацювань, усе залежить від характеру і обсягу виконуваної роботи.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно із Положенням про оплату правці працівників АТ «Ощадбанк», затвердженим правлінням Ощадного банку України від 31 березня 1998 року (протокол № 11) за змінами та доповненнями встановлено з 17 березня 2012 року ОСОБА_2 надбавку за ненормований робочий день у розмірі - 25 % посадового окладу. Обов`язок щодо виплати вказаної надбавки зафіксований у наказах про призначення на роботу та переведення, а також підтверджується розрахунковими листами за період з січня по листопад 2018 року. Фактично позивач обіймав посаду, що передбачає особливий характер роботи та ненормований робочий день. Виконання такої роботи компенсувалося також додатковою відпусткою.

З урахуванням того, що відповідно до пункту 16.8.2 колективного договору щорічна додаткова відпустка за особливий характер праці тривалістю 5 календарних днів надається працівникам з ненормованим робочим днем за такими посадами, зокрема водій, інкасатор, інкасатор-водій, старший інкасатор, інкасатор-водій автотранспортних засобів. Працівникам, за посадами яких запроваджено підсумований облік робочого часу з проведенням відповідної оплати надурочної роботи або встановлена надбавка за ненормований робочий день, щорічна додаткова відпустка за ненормований робочий день не надається.

Враховуючи, що в ході судового розгляду справи, позивачем не було надано доказів, та не встановлено судом, що протягом перебування позивача у трудових відносинах йому не нараховувалася додаткова щомісячна надбавка в розмірі 25% до посадового окладу, а також не було надано відпустку з урахуванням додаткової відпустки та /або сплачена компенсація такої відпустки при звільненні, колегія суддів вважає правомірними висновки суду першої інстанції в частині того, що позивач працював за умовами ненормованого робочого дня, і умовами колективного договору передбачено компенсації за таку роботу.

Доводи апеляційної скарги про те, що умови колективного договору, що погіршують, порівняно з чинним законодавством і угодами становище працівників, є недійсними, на думку колегії суддів, не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки з моменту працевлаштування у 2008 році, позивач був обізнаний з умовами колективного договору. Доказів звернення позивача у період перебування у трудових відносинах як до адміністрації відповідача, так і до профспілкового органу з приводу фактів неправомірного залучення працівників до роботи в надурочний час матеріали справи також не містять. АТ «Ощадбанк» не приймалися накази про залучення працівників до надурочних робіт, як і не вирішувалося питань первинною профспілковою організацією щодо надання дозволів на застосування надурочних робіт у відповідності до положень ст. 64 КЗпП України.

Оцінюючи докази позивача, судом першої інстанції також зроблено обґрунтований висновок, що покази свідків у даній справі не є допустимими доказами, так як обставини про роботу у надурочний час повинні бути підтвердженими іншими засобами доказування.

Надані позивачем до суду графіки роботи сектору інкасації коштів та подорожні листи також не взято до уваги судом першої інстанції як належні докази, оскільки вони не можуть свідчити про роботу позивача у надурочний час.

Доводи апеляційної скарги щодо надання оцінки доказам у сукупності - документам з обліку робочого часу - табелів, журналів видачі табельної зброї та шляхових листів на автомобіль, що свідчать про систематично щоденне перевищення тривалості робочого часу та роботу по 10-12 годин на день, що не відображено у табелі обліку робочого часу, колегією суддів не приймаються як такі, що свідчать про ненормований робочий день.

Так, відповідно до довідки щодо часу отримання та повернення табельної зброї ОСОБА_2 , на прикладі січня 2018 року вбачається, що у перший тиждень січня у ОСОБА_2 у користуванні була табельна зброя 33, 7 годин, у другий тиждень 43, 15 год, у третій - 31, 5 годин, у четвертий 55, 96 год, що не підпадає під стандартний 40-годинний робочий тиждень та свідчить про ненормований робочий день, водночас не може свідчити про надурочні роботи з урахуванням табелів обліку робочого часу, підписаних позивачем та відсутності наказів про такі роботи та рішення профспілки.

Посилання позивача на судову практику (рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року справа №260/1213/19), за яким здійснення нарахувань доплати у надурочний час має відбуватись за даними книги нарядів видачі табельної зброї, у разі коли роботодавцем такий надурочний час не обліковується, на думку колегії суддів не можуть бути підставою для скасування рішення суду. Оскільки апеляційним судом вказане рішення скасовано 15 квітня 2020 року, а правовідносини у справі стосуються роботи поліцейських, що регулюється ЗУ "Про Національну поліцію" яким визначається особливий характер та спеціальні умови служби в поліції, і які не є тотожними до даних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що після порушення своїх прав працівник має звернутись безпосередньо до суду, водночас, суд не вправі відмовити у позові з підстав відсутності вирішення спору у досудовому порядку, колегією суддів також не приймаються до уваги, оскільки судом першої інстанції констатовано саме систематичність погодження з умовами праці відсутністю звернень позивача за захистом своїх прав майже протягом року, і не було підставою відмови у позові відсутність досудового вирішення спору.

Не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції і доводи апелянта щодо покладення обов`язку доказування на роботодавця, оскільки за наслідками розгляду справи встановлено відсутність порушень як і відсутність рішень про надурочні роботи та погодження профспілки, що додатково перевірено інспекторами Головного управління Держпраці у Київській області і підтверджено самим ОСОБА_2 шляхом підписання табелів обліку і погодженням з вказівкою в них відпрацьованих годин.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову з підстав недоведеності, оскільки не знайшов свого підтвердження факт виконання позивачем роботи надурочно у кількості 713 годи та перевищення місячної норми часу у період роботи з січня по листопад 2018 року, а отже, підстави для стягнення заробітної плати на підставі ст. 106 КЗпП відсутні.

З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги, є ідентичними доводам позовної заяви, яким суд надав належну оцінку, висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи позивача, при цьому враховуючи, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог ст.ст. 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування за наведених доводів апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 372, 374, 375, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному провадженні шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: