ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2022 року

м. Чернівці

справа № 716/1627/21

провадження №22-ц/822/595/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів: Ливтинюк І.М., Лисака І.Н.

секретаря Паучек І.І.

з участю представника позивача Данищука Василя Вячеславовича, представника відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» Миронова Сергія Івановича, представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» Попова Віталія Дмитровича

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз», Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Данищук Василь Вячеславович, на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05 травня 2022 року, головуючий у першій інстанції Стрілець Я.С.

ВСТАНОВИВ

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 у серпні 2021 року звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Чернівцігаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» з участю третьої особи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про захист прав споживачів, визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії.

Зазначала, що Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» надаються послуги з розподілу природного газу до будинку АДРЕСА_1 на підставі Типового договору розподілу природного газу, відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

26 березня 2019 року працівниками Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» здійснено демонтаж засобу вимірювальної техніки у будинку АДРЕСА_1 .

На період зняття лічильника для проведення періодичної повірки оператором газорозподільної системи встановлено лічильник газу без циферблату, тобто не придатний до функціонування.

Посилалася на те, що лічильник газу періодичної повірки не пройшов, оператором газорозподільної системи встановлено лічильник газу 18 червня 2020 року.

Вважала, що за період з 26 березня 2019 року по 18 червня 2020 року розрахунки мало бути здійснено залежно від середньомісячного обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менше шести місяців відповідно до пункту 5 гладі 8 розділу Х Кодексу газорозподільних систем.

Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» здійснено нарахування заборгованості в сумі 9309 грн.06 коп. безпідставно, оскільки такий об`єм газу не міг бути спожитий протягом вказаного періоду, ОСОБА_1 користується тільки газовою плитою в літній період, в зимовий період опалює дровами, після встановлення лічильника у червні 2020 року з показником 37761 станом на серпень 2021 року показник дорівнює 37845.

Просила визнати дії Акціонерного товариства «Чернівцігаз» щодо недостовірного нарахування обсягів спожитого газу за період з 26 березня 2019 року по 18 червня 2020 року незаконними.

Скасувати недостовірно нараховані обсяги спожитого природного газу за період з 26 березня 2019 року по 18 червня 2020 року.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» здійснити перерахунок обсягів спожитого природного газу за період з 26 березня 2019 року по 18 червня 2020 року відповідно до приписів Кодексу газорозподільних систем.

Скасувати нараховану Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» заборгованість в сумі 9309 грн 06 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05 травня 2022 року у позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Чернівцігаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» з участю третьої особи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про захист прав споживачів, визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05 травня 2022 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Чернівцігаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» з участю третьої особи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про захист прав споживачів, визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Зазначає про порушення норм матеріального права, не застосування положення пункту 5 глави 8 розділу Х Кодексу газорозподільних систем.

Вважає, що оскільки на період зняття лічильника газу на періодичну повірку з 26 березня 2019 року по 18 червня 2020 року іншого газового лічильника з обмінного фонду не було встановлено (на протязі двох місяців), розрахунки зі споживачем мало бути здійснено залежно від середньомісячного обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менше шести місяців.

Посилається на те, що Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» здійснено нарахування заборгованості в сумі 9309 грн.06 коп. неправомірно, оскільки такий об`єм газу не міг бути спожитий протягом вказаного періоду, ОСОБА_1 користується тільки газовою плитою в літній період, в зимовий період опалює дровами, після встановлення лічильника у червні 2020 року з показником 37761 станом на серпень 2021 року показник дорівнює 37845.

Вказує, що ОСОБА_1 вчинялись дії щодо врегулювання розбіжностей у спосіб, встановлений договором розподілу природного газу, звернення до Заставнівського відділення поліції Кіцманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області у грудні 2019 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» у січні 2020 року, до Сектору Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Чернівецькій області у вересні 2021 року щодо незаконного нарахування боргу.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

У відзиві Акціонерне товариство товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у позові ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для захисту прав ОСОБА_1 у спосіб визнання дій Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» щодо недостовірного нарахування обсягів спожитого газу за період з 26 березня 2019 року по 18 червня 2020 року незаконними, скасування нарахованих обсягів спожитого природного газу, зобов`язання Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» здійснити перерахунок обсягів спожитого природного газу, скасування нарахованої Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» заборгованості в сумі 9309 грн 06 коп.

На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» здійснено формування щомісячних обсягів розподілу природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 за час відсутності лічильника з урахуванням вимог пункту 5 глави 8 розділу Х Кодексу газорозподільних систем.

Обсяг споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний та міжопалювальний) попереднього року становить 1722,8 м.куб, який відповідає розподіленому обсягу у спірному періоді.

Водночас судом першої інстанції враховано відсутність у матеріалах справи доказів наявності розбіжностей у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого ОСОБА_1 природного газу у спірний період, намагання ОСОБА_1 врегулювати ці розбіжності у спосіб, встановлений договором розподілу природного газу.

Крім того суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_1 не надано будь-якого розрахунку об`ємів споживання газу, які вважає проведеними неправильно.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

Встановлено, що Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» надаються послуги з розподілу природного газу до будинку АДРЕСА_1 на підставі Типового договору розподілу природного газу, відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

За актом про демонтаж засобу вимірювальної техніки від 26 березня 2019 року працівниками Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» та споживачем ОСОБА_1 складено акт про демонтаж засобу вимірювальної техніки ВР64-2, G-4, №0475488 у будинку АДРЕСА_1 для проведення періодичної повірки/ремонту з показником 12476,92 м.куб.

Також працівниками Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» та споживачем ОСОБА_1 складено акт про монтаж засобу вимірювальної техніки від 18 червня 2020 року, за яким здійснено монтаж вимірювальної техніки з обмінного фонду лічильника газу ВР 64-2, G-4, №0557847 у будинку АДРЕСА_1 з показником 37761 м.куб.

За довідкою про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 28 березня 2019 року №1377 лічильник газу мембранний Візар G-4 заводський номер 0475488 за результатами повірки не відповідає вимогам експлуатаційної документації, похибка вимірювання перевищує допустиму.

Відповідно до довідки Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» про розрахунок боргу по АДРЕСА_1 особовий рахунок № НОМЕР_1 за період з квітня 2019 року по лютий 2021 року з урахуванням оплати борг складає 9309 грн. 06 коп.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року в справі № 206/1853/18 (провадження № 61-4205св21) вказано, що «відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, в чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту».

За змістом статей 43 та 49 ЦПК України позивач самостійно визначає предмет позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

При цьому згідно зі п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

Відповідно до правил, встановлених п. 3 ч.2 ст.197 ЦПК України, суд заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них.

За змістом абз.1, 4 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору.

Предметом позову ОСОБА_1 , тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої остання просила ухвалити судове рішення, є визнання дій Акціонерного товариства «Чернівцігаз» щодо недостовірного нарахування обсягів спожитого газу за період з 26 березня 2019 року по 18 червня 2020 року незаконними, скасування недостовірно нарахованих обсягів спожитого природного газу, зобов`язання Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» здійснити перерахунок обсягів спожитого природного газу за період з 26 березня 2019 року по 18 червня 2020 року, скасування нарахованої Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» заборгованість в сумі 9309 грн 06 коп.

Підставою позову, тобто обставинами, якими ОСОБА_1 обґрунтовувала позовні вимоги, зазначала порушення прав споживача у зв`язку з незаконними діями Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» з нарахування обсягів спожитого газу за період зняття лічильника газу на періодичну повірку на порушення вимог пункту 5 глави 8 розділу Х Кодексу газорозподільних систем.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004, поняття "порушене право", за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в цьому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття "охоронюваний законом інтерес" що вживається в законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Відповідно до абзацу 2 пункту 10 частини 2статті 16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

На підставі ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або ос пореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішення такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, сформульованих у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування нарахованих обсягів спожитого природного газу, зобов`язання здійснити перерахунок обсягів спожитого природного газу є належним способом захисту своїх прав та законних інтересів, оскільки розрахунок (яким визначено об`єм газу) безпосередньо впливає на права і обов`язки ОСОБА_1 в контексті відносин з газорозподільною компанією, встановлює об`єм послуг з газопостачання для споживача.

Близький за змістом висновок Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду сформулював у постанові від 3 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц, за яким у випадку порушення юридичною особою законодавства під час нарахування плати за централізоване постачання опалення споживач має право оскаржити у суді такі дії та вимагати провести відповідний перерахунок.

Згідно з постановою Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі №477/193/17 оспорення правомірності нарахування заборгованості за надані послуги та зобов`язання провести її перерахунок є ефективним способом захисту порушених прав.

Водночас вимога про визнання протиправними дій відповідача з нарахування боргу з урахуванням пред`явлення вимоги про оскарження нарахування об`єму природного газу є ефективним способом захисту порушених прав ОСОБА_1 .

Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.12) та від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 57)).

Вимога про скасування боргу по суті є вимогою про припинення правовідношення (пункт 7 частини другої статті 16 ЦК України): якщо особа вважає, що її борг існує (тобто існує і правовідношення, змістом якого є право кредитора вимагати сплати боргу та кореспондуючий обов`язок боржника), вона може просити суд цей борг скасувати (тобто припинити зазначене правовідношення) з підстав, передбачених законом.

Однак, у цій справі позивачка ОСОБА_1 вважає, що борг відсутній.

Отже, ОСОБА_1 , звертаючись з вимогою про скасування боргу, нарахованого Товариством Чернівцігаз Збут» абоненту ОСОБА_1 в сумі 9309 грн. 06 коп., просила застосувати неналежний спосіб захисту.

Наведений висновок відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18, провадження № 14-137цс20.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Відповідно до пунктів 3, 4, 7 частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30 вересня 2015 року та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1379/2782, Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30 вересня 2015 року.

За змістом пункту 17, 27, 32 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» оператором газорозподільної системи є суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників); постачальником природного газу - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; регулятором - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно додатку до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2018 року №867, Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» має ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Чернівецької області.

Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 травня 2015 року № 1641 видано Товариству з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території Чернівецької області.

Встановлено, що Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» надаються ОСОБА_1 послуги з розподілу природного газу до будинку АДРЕСА_1 на підставі Типового договору розподілу природного газу, відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

За актом про демонтаж засобу вимірювальної техніки від 26 березня 2019 року працівниками Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» та споживачем ОСОБА_1 складено акт про демонтаж засобу вимірювальної техніки ВР64-2, G-4, №0475488 у будинку АДРЕСА_1 для проведення періодичної повірки/ремонту з показником 12476,92 м.куб.

Також працівниками Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» та споживачем ОСОБА_1 складено акт про монтаж засобу вимірювальної техніки від 18 червня 2020 року, за яким здійснено монтаж вимірювальної техніки з обмінного фонду лічильника газу ВР 64-2, G-4, №0557847 у будинку АДРЕСА_1 з показником 37761 м.куб.

Частинами другою, третьою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже суд апеляційної інстанції наділений відповідними повноваженнями, які дозволяють йому усунути порушення, допущені судом першої інстанції при розгляді справи, зокрема щодо реалізації принципу змагальності у цивільному процесі, доказування сторонами тих обставин, на які вони посилаються в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і про відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні по суті спору.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року задоволено клопотання Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» про приєднання до матеріалів справи довідки про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 28 березня 2019 року №1377 лічильник газу, ураховуючи виключне значення цього доказу для правильного вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем періодом, за який по об`єкту побутового споживача визначається об`єм та обсяг спожитого (розподіленого) природного газу, є календарний місяць.

Відповідно до абзацу першого пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання.

На підставі пункту 4 глави 8 розділу Х Кодексу газорозподільних систем на період зняття лічильника газу для проведення періодичної повірки Оператор газорозподільних систем встановлює лічильники газу з обмінного фонду. При цьому:

1) якщо знятий лічильник газу належав Оператору газорозподільних систем , встановлений на його місце лічильник газу з обмінного фонду Оператора газорозподільних систем стає розрахунковим, що оформлюється відповідним актом, та надалі розрахунки зі споживачем здійснюються згідно з його показаннями;

2) якщо лічильник газу, що перебуває у власності побутового споживача, пройшов періодичну повірку, що підтверджується відповідним органом у сфері метрології та метрологічної діяльності, Оператор газорозподільних систем зобов`язаний встановити його замість тимчасово встановленого лічильника газу з обмінного фонду протягом двох місяців з дати його зняття;

3) якщо лічильник газу, що перебуває у власності побутового споживача, визнаний відповідним органом у сфері метрології та метрологічної діяльності непридатним до подальшої експлуатації, рішення про доцільність його ремонту приймає Оператор газорозподільних систем , ураховуючи технічні та економічні чинники. У разі прийняття Оператором газорозподільних систем рішення про доцільність ремонту Оператор газорозподільних систем зобов`язаний встановити відремонтований лічильник газу побутового споживача замість тимчасово його зняття. У разі прийняття Оператором газорозподільних систем рішення про недоцільність проведення ремонту лічильника газу Оператор газорозподільних систем зобов`язаний протягом п`ятнадцяти робочих днів після результатів проведення періодичної повірки (але не пізніше двомісячного строку після зняття лічильника газу на періодичну повірку) безкоштовно встановити власний розрахунковий лічильник газу (типорозміром не більше лічильника газу побутового споживача) для подальших комерційних розрахунків і в цей самий строк повернути побутовому споживачу його лічильник газу та письмово повідомити споживача про результати проведення періодичної повірки і прийняте рішення щодо недоцільності ремонту лічильника газу. У такому разі побутовий споживач не може відмовитись від встановлення лічильника газу Оператора газорозподільних систем .

Відповідно до пункту 5 глави 8 розділу Х Кодексу газорозподільних систем у разі якщо на період зняття лічильника газу на періодичну повірку неможливо встановити інший, розрахунки зі споживачем здійснюються залежно від середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менше шести місяців. При цьому:

1) якщо знятий на періодичну повірку лічильник газу перебуває у власності Оператора ГРМ, Оператор ГРМ зобов`язаний протягом двомісячного строку з дати зняття лічильника за власний рахунок забезпечити встановлення розрахункового лічильника газу на місце знятого лічильника газу;

2) якщо лічильник газу, що перебуває у власності побутового споживача, пройшов періодичну повірку, що підтверджується відповідним органом у сфері метрології та метрологічної діяльності, Оператор ГРМ зобов`язаний встановити його протягом двох місяців з дати його зняття;

3) якщо лічильник газу, що перебуває у власності побутового споживача, визнаний відповідним органом у сфері метрології та метрологічної діяльності непридатним до подальшої експлуатації, рішення про доцільність його ремонту приймає Оператор ГРМ, враховуючи технічні та економічні чинники. У разі прийняття Оператором ГРМ рішення про доцільність ремонту Оператор ГРМ зобов`язаний встановити відремонтований лічильник газу побутового споживача протягом двох місяців з дати його зняття. У разі прийняття Оператором ГРМ рішення про недоцільність проведення ремонту лічильника газу Оператор ГРМ зобов`язаний протягом п`ятнадцяти робочих днів після результатів проведення періодичної повірки (але не пізніше двомісячного строку після зняття лічильника газу на періодичну повірку) безкоштовно встановити власний розрахунковий лічильник газу (аналогічного типорозміру) для подальших комерційних розрахунків і в цей самий строк повернути побутовому споживачу його лічильник газу та письмово повідомити споживача про результати проведення періодичної повірки і прийняте рішення щодо недоцільності ремонту лічильника газу. У такому разі побутовий споживач не може відмовитись від встановлення лічильника газу Оператора ГРМ.

Отже, за правилом, встановленим пунктом 5 глави 8 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, у разі визнання відповідним органом у сфері метрології та метрологічної діяльності лічильника непридатним до подальшої експлуатації, розрахунки зі споживачем здійснюються залежно від середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менше шести місяців.

У подальшому, тобто з сьомого місяця і далі розрахунок проводиться відповідно до встановлених норм споживання згідно із вимогами абзацу першого пункту 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем.

З огляду на зазначене, слід погодитись з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» провести перерахунок обсягів спожитого газу з вересня 2019 року до червень 2020 року, тобто починаючи з сьомого місяця і далі споживання газу без лічильника відповідно до середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року, оскільки у наведений період розрахунок мав бути обрахований відповідно до встановлених норм споживання.

На підставі ч.1 ст.367 ЦК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду у п.3 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1 ЦПК та з урахуванням положення ч.4 ст.10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року в справі № 206/1853/18 (провадження № 61-4205св21) вказано, що «відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, в чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту».

Позивач ОСОБА_1 не ставила питання про визнання неправомірними дій Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» щодо заміни лічильника газу, який визнаний непридатним до подальшої експлуатації, з порушенням двомісячного строку після зняття лічильника газу на періодичну повірку, не оспорювала суму нарахованої Товариствм з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» заборгованості відповідно до встановлених норм споживання.

Тому апеляційний суд з урахуванням меж позовних вимог позбавлений можливості надати оцінку правомірності розміру нарахованої Товариствм з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» заборгованості відповідно до встановлених норм споживання.

На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями частини першої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю, або задоволення позовних вимог у випадку ненадання відповідачем доказів на спростування обставин, зазначених у позові.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

Судом першої інстанції встановлено згідно відомостей, які наведені у наданому ОСОБА_1 скриншоті історії показань з особистого електронного кабінету споживача, що обсяг споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний та міжопалювальний) попереднього року становив 1722,8 м.куб., який відповідає розподіленому обсягу у спірному періоді.

У матеріалах справи відсутні докази щодо наявності розбіжностей у частині визначення обсягу спожитого ОСОБА_1 природного газу у спірний період.

ОСОБА_1 на підтвердження обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, не надано розрахунку обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний).

Посилання ОСОБА_1 , що нарахований Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» об`єм газу не міг бути спожитий протягом з квітня 2019 року по лютий 2021 року, грунтуються на припущенні.

Твердження ОСОБА_1 щодо користування тільки газовою плитою в літній період, опалення в зимовий період дровами не заслуговують на увагу з огляду на положення абзацу п`ятого пункту 3 глави 4 розділу Х Кодексу газорозподільних систем.

За змістом наведеної норми якщо на певний період, зокрема в неопалювальний період, споживач не планує використовувати природний газ та бажає щоб за його об`єктом чи окремим газовим приладом не здійснювалося нарахування за нормами споживання, він має письмово звернутися із заявою до Оператора ГРМ про припинення розподілу природного газу на об`єкт споживача або на окремий газовий прилад. У разі отримання такої заяви Оператор ГРМ протягом п`яти робочих днів у міській місцевості та десяти робочих днів у сільській місцевості з дня реєстрації заяви зобов`язаний здійснити відповідне припинення (обмеження) розподілу природного газу на об`єкт (газовий прилад) споживача шляхом закриття та опломбування в установленому законодавством порядку запірних пристроїв. Відновлення розподілу природного газу в такому разі має бути здійснено Оператором ГРМ в установленому цим Кодексом порядку.

З огляду на наведене, судом першої інстанції правильно по суті відмовлено у позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Чернівцігаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» з участю третьої особи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про захист прав споживачів, визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05 травня 2022 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Данищук Василь Вячеславович, залишити без задоволення.

Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 05 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н. Ю. Половінкіна

Судді: І. М. Литвинюк

І. Н. Лисак