Справа № 449/1548/21
Провадження № 2/444/414/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2022 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, а саме на 1/2 ідеальну частину житлового будинку АДРЕСА_1 та на частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування вказаної 1/2 частини вказаного житлового будинку площею 0,03 га (кадастровий номер :01:008:0138), що належали померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 бабі ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 ідеальну частину житлового будинку АДРЕСА_1 та на частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування вказаної 1/2 частини вказаного житлового будинку площею 0,03 га (кадастровий номер :01:008:0138), що належали померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 бабі ОСОБА_3 .

Обгрунтовує позов наступним. Його баба по лінії матері ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Бабі на праві власності належало нерухоме майно в с. Чемеринці Перемишлянського району та м. Дубляни Жовківського району.

Вказує, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті баби та має право на спадщину, що належала померлій бабі ОСОБА_3 , оскільки ще при житті, а саме 04 вересня 2002 року його баба склала заповіт, згідно якого частина її майна, а саме половина житлового будинку (незавершеного будівництвом) АДРЕСА_1 з відповідною частиною присадибної земельної ділянки, на якій такий розташований, після її смерті, переходить у його власність. Зазначає, що спадкоємець першої черги за законом (що могла мати право на обов`язкову часку) його мати ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інших спадкоємців, що мають право на обов`язкову частку, немає. Крім того, вказує, що на день смерті баби ОСОБА_3 йому бумо лише 14 років, тобто він був неповнолітнім.

Зазначає, що половину житлового будинку (незавершеного будівництвом) АДРЕСА_1 з відповідною частиною земельної ділянки, на якій він розташований, його померла баба ОСОБА_3 отримала 30 серпня 2002 року як дарунок від його батька ОСОБА_5 , однак не зареєструвала у встановленому порядку відповідне право власності на частину вказаного вище житлового будинку з відповідною частиною присадибної земельної ділянки на якій такий розташований.

Інша 1/2 частина вказаного житлового будинку (незавершеного будівництвом) АДРЕСА_1 з відповідною частиною земельної ділянки площею 0.03 га, на якій він розташований, формально (на підставі незареєсттюваного права власносі згідно Договору дарування від 30 серпня 2002 року як дарунок від їхнього батька ОСОБА_5 ) належить його рідній сестрі ОСОБА_6 .

Вказує, що на даний час він періодично проживає у вказаній вище його частині житлового будинку АДРЕСА_1 . Добросовісно безперервно володіє та відкрито користується даним спадковим нерухомим майном, доглядає за вказаним будинком в цілому та утримує його, постійно робить в такому поточний ремонт та поступово завершує будівництво. З часу досягнення повноліття по теперішній час ним було проведено ремонт у вказаному житловому будинку.

Зазначає, що він неодноразово усно звертався до Дублянської міської ради з усним клопотанням про те, щоб визнали за ним право власності на 1/2 ідеальну частину даного будинковолодіння, що належала померлій бабі ОСОБА_3 , оскільки формально дана частка належить останній на підставі договору дарування, однак йому було усно відмовлено, мотивуючи тим, що йому необхідно звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове нерухоме майно.

Позивач стверджує, що відповідно до виготовленого ним технічного паспорту на будинковолодіння АДРЕСА_1 , що зберігається у нього постійно, вбачається, що будинок в цілому не є аварійним та придатний до користування.

Вказує, що після смерті баби ОСОБА_3 , вказану частину будинку він постійно доглядає, ремонтує, сплачує обов`язкові платежі (в т.ч. земельний податок), обробляє та збирає урожай із присадибної земельної ділянки, тобто фактично володіє та управляє спадковим майном - 1/2 ідеальною частиною житлового будинку АДРЕСА_1 та відповідною частиною земельної ділянки площею 0.03 га, на якій такий розташований.

Стверджує, що вказану вище 1/2 ідеальну частину даного будинку з відповідною частиною земельної ділянки площею 0.03 га, на якій такий розташований, він прийняв шляхом фактичного користування, оскільки використовує таку за цільовим призначенням, але без правовстановлюючих документів, оскільки право власності на нерухоме майно в Україні настає з часу його державної реєстрації на підставі Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Вказує, що визнання його права власності на вказану частину житлового будинку та частину присадибної земельної ділянки є способом захисту його цивільних прав та інтересів, оскільки таке його право не визнає відповідач ОСОБА_2 , яка не бажає щоб він оформив свою частину будинковолодіння і яка по теперішній час не вирішила питання про прийняття, чи відмову у прийнятті та оформленні половини спадкової частки в будинку. Вказує, що ним як спадкоємцем виконані дії для прийняття спадщини повністю.

Зважаючи на наведене просить позов задовольнити.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 10 лютого 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розпочато підготовче провадження у справі (а. с. 51).

На адресу Жовківського районного суду Львівської області із Перемишлянської ДНК 25 березня 2022 року надійшла копія спадкової справи № 158/2011, заведена після смерті спадкодавця, а саме ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 74-85).

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 05 травня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 87).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог (а. с. 36).

Представник позивача - адвокат Тимошик І.Я. в судовому засіданні 16 червня 2022 року позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити із підстав, наведених в такому.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що стверджується матеріалами справи. Подала заяву про розгляд справи у її відсутності та визнання позову (а. с. 42).

Заслухавши пояснення представника позивача - адвоката Тимошика І.Я., дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а від так, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 статті 15 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно із частиною 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Дрезден в Німеччині, що стверджується копією паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 , виданого Шевченківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 14 жовтня 2004 року (а. с. 8-9).

Мама позивача ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 38 років в місті Львів, що стверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 , виданого 24 вересня 1997 відділом РАГС Львівського міськвиконкому (а. с. 11).

Із копії Договору дарування незакінченого будівництвом житлового будинку та земельної ділянки від 30 серпня 2002 року вбачається, що ОСОБА_5 подарував, а ОСОБА_7 та ОСОБА_3 прийняли в дар в рівних частинах незакінчений будівництвом житловий будинок, процент готовності якого складає 68 %, що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0, 0600 га, біля вищезгаданого будинку, надану для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Вбачається, що цей незакінчений будівництвом житловий будинок належить ОСОБА_5 на підставі договору на будівництво житлового будинку на правах приватної власності, посвідченого Жовківською ДНК 23 серпня 2002 року, за реєстром № 1-1908. Земельна ділянка належить на підставі державного акту на право приватної власності на землю виданого виконкомом Дублянської міської ради Жовківського району Львівської області 30 серпня 2001 року, зареєстрованого в книгу реєстрації державних актів за № 1143 (а. с. 12).

Баба позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 71 року в селі Чемеринці Перемишлянського району Львівської області, що стверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_3 , виданого повторно 14 березня 2019 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного тиериторіального управління юстиції у Львівській області (а. с. 5).

Із копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 57802902 вбачається, що після смерті ОСОБА_3 в Перемишлянській ДНК зареєстровано спадкову справу номер у нотаріуса 158/2011 (а. с. 6).

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини 1 статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За життя, а саме 04 вересня 2002 року, баба позивача склала заповіт, яким, на випадок своєї смерті, зробила таке розпорядження: належну їй частину житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що до нього відносяться, та відповідну частину земельної ділянки на якій він розташований, заповідає своєму внукові ОСОБА_1 , 1988 р.н. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Журомською М.В. (а. с. 7).

Рішенням Личаківського районного суду Львівської області від 23.05.2019 встановлено факт, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , прізвище якої в заповіті, посвідченому 04.09.2002 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Журомською М.В., а також договорі дарування незакінченого будівництвом житлового будинку та земельної ділянки, посвідченого державним нотаріусом Жовківської ДНК Галань від 30.08.2002, вказано як " ОСОБА_9 ", в свідоцтві про смерть - як " ОСОБА_9 ", є бабусею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 (а. с. 13-14).

Із копії довідки № 344 від 31.10.2017 виданої виконавчим комітетом Чемеринецької сільської ради Перемишлянського району Львівської області вбачається, що бабуся позивача до дня смерті постійно проживала в с. Чемеринці Перемишлянського району Львівської області. Заборони (арешту) на нерухоме майно останньої за наявними відомостями не накладено. Після смерті останньої спадщину фактично прийняв її онук ОСОБА_1 (а. с. 15).

Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 04.10.2019 звернувся у Перемишлянську ДНК із заявою про видачу свідоцтва на спадщину за заповітом (а. с. 75).

Із копії листа Перемишлянської ДНК від 04.10.2019 р. № 1502/02-14/158/2011 вбачається, що таким ОСОБА_1 роз`яснено порядок спадкування, а саме вказано, що 10 червня 2011 року у Перемишлянській ДНК була зареєстрована спадкова справа за № 158/2011 після ОСОБА_3 за заявою спадкоємця за законом. По даній спадковій справі видано два свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, що знаходиться в селі Чемеринці Перемишлянського району Львівської області. Щодо нерухомого майна в м. Дубляни Жовківського району Львівської області, то жодних правовстановлюючих документів, зареєстрованих згідно вимог діючого законодавства за померлою, не подано. У зв`язку із чим, для отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок чи земельну ділянку, необхідно подати підтверджуючі документи щодо права власності на вказене майно спадкодавця - його бабусі ОСОБА_3 (а. с. 16).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до частини 2 статті 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частин 2, 3 статті 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Позивачем ОСОБА_1 в обгрунтування доводів позовних вимог в частині визнання за ним права власності на 1/2 ідеальну частину житлового будинку подано копію технічного паспорта виготовленого станом на 02.03.2021 на об`єкт незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 , фотофіксацію незавершеного будівництвом житлового будинку, опис об`єкта незавершеного будівництва та характеристику незавершеного будівництвом житлового будинку (а. с. 17-22).

Позивачем ОСОБА_1 в обгрунтування доводів позовних вимог в частині визнання за ним права власності на частину земельної ділянки подано копію Державного акту на право приватної власності на землю Серія ЛВ - 012896, виданого 30.08.2001 ОСОБА_5 , копію Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку в АДРЕСА_1 , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, гсподарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з датою державної реєстрації земельної ділянки 14.08.2018, відомості про право власності / право постійного користування, кадастровий план земельної ділянки, копію витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 08.06.2021 (а. с. 23-29).

Крім цього, позивачем подано копію будівельного паспорта на забудову земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 1992 року з пояснювальною запискою до проекту забудови земельної ділянки, актом виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель від 10.02.1992, схемою виносу в натурі меж земельної ділянки та розбивки будівель, копією плану та копією дозволу (а. с. 30-35).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, що затверджена Міністерством комунального господарства Української PCP 31.01.1966 року (втратила чинність 13.12.1995 року) передбачала наступне.

І. Пункт 1. Реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.

ІІ. Пункт 4. Реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності.

Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих.

Відповідно до п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок. земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Тобто, чинним законодавством встановлено, що якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, іншу будівлю, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування, що співвідноситься із загальним принципом права nemo plus iures transferre potest quam ipse habet - ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

Відповідно до висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду викладеного у постанові від 25 серпня 2020 року у справа N 760/21223/17-ц, згідно якого визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

З копії технічного паспорта на об`єкт незавершеного будівництва та інших матеріалів справи вбачається, що незавершений будівництвом житловий будинок літ. "А-2" готовністю 63 %.

Таким чином, враховуючи, що готовність незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1 становить 63 %, будинок є таким, що не прийнятий в експлуатацію, то доводи позивача про те, що будинок в цілому не є аварійним та є придатним до користування, в обгрунтування позовної вимоги про визнання за ним права власності на 1/2 ідеальну частину житлового будинку, є безпідставними.

Відповідно до положень частини 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Незважаючи на визнання ОСОБА_2 позову (а.с. 42), сам позивач натомість вказує у позовній заяві, що остання не визнає його права та не бажає оформлення ним своєї частини житлового будинку та земельної ділянки (а.с. 3). Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності після смерті баби в порядку спадкування за заповітом до відповідача ОСОБА_2 , яка не належить до кола спадкоємців за заповітом. Суд не вбачає порушення, невизнання або оспорювання будь-якого права ОСОБА_1 ОСОБА_2 та в даному випадку спору про право між ними, що свідчить про те, що остання взагалі не є належним відповідачем у справі.

Крім цього, суд враховує, що позивач вказує у позові, що він неодноразово звертався до Дублянської міської ради про визнання за ним права власності на майно, однак йому було усно відмовлено.

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наведені позивачем доводи не підтверджені належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності доказами, а від так, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 , а тому в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі, як наслідок ,судовий збір стягненню із відповідача в користь позивача не підлягає.

Керуючись ст. 23, 247, 258, 259, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, а саме на 1/2 ідеальну частину житлового будинку АДРЕСА_1 та на частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування вказаної 1/2 частини вказаного житлового будинку площею 0,03 га (кадастровий номер :01:008:0138), що належали померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 бабі ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 30.06.2022.

Суддя Ясиновський Р. Б.