Справа №: 398/3862/21
провадження №: 2/398/402/22
РІШЕННЯ

Іменем України

"21" грудня 2022 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Нероди Л.М.,

з участю секретаря - Шаповал І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрії цивільну справу №398/3862/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Школи Олени Миколаївни про визнання недійсним договору дарування частини житлової квартири,

учасники: позивач - ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Горбунов Р.В., представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Дьорко А.М.,

ВСТАНОВИВ:

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА

Позивач просить визнати недійсним договір дарування частини житлової квартири та просить визнати недійсним договір дарування №658 від 31.07.2020 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про дарування 2/3 частини житлової квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 і посвідчений приватним нотаріусом Школою Оленою Миколаївною.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Позовна заява мотивована тим, що позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається з житлової однокімнатної квартири площею 30,1 квадратних метрів, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно свідоцтва про спадщину вона є власником 1/3 частини зазначеної квартири. ОСОБА_2 є власником 2/3 частини зазначеної квартири.

Між сторонами існувала домовленість про те, що позивач придбає квартиру, яка є спадщиною після померлого ОСОБА_4 . Відповідач ОСОБА_2 не погоджуючись з домовленостями, не запропонувавши згідно закону, а подарувала ОСОБА_3 свою 2/3 частини спірної квартир, чим порушила законне право на придбання частини спільної власності. Про існування вищезазначеного договору дарування вона довідалась, коли ОСОБА_3 , почав вимагати від неї грошові кошти за частину квартири. У підтвердження своїх слів позивач надала до суду талон про повідомлення Олександрійського відділу поліції.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала, з викладених у позові підстав.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧІВ

Відповідачем ОСОБА_3 надано відзив на позовну заяву, де він зазначає, що не погоджується з позовною заявою та вважає її такою, що не підлягає задоволенню. З аналізу цієї статті випливає, що співвласник має переважне право перед іншими особами на купівлю частки у праві спільної часткової власності лише у разі її продажу цієї частки. Тобто, законодавець встановив вичерпний перелік обставин, які є підставою для переважного права співвласника перед іншими особами на купівлю частки.

ОСОБА_2 свої 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 відчужила ОСОБА_3 за договором дарування. У зв`язку з цим відсутні обставини, які є підставою виникнення у позивачки переважного права на купівлю 2/3 частини цієї квартири.

Крім того, навіть якби у позивачки і було переважне право на купівлю частки у праві спільної часткової власності і вона була позбавлена можливості ним скористатися, то способом захисту права позивачки (який передбачив законодавець) є переведення на неї прав та обов`язків покупця (а до цього їй попередньо необхідно внести на депозитний рахунок суду грошову суму). Тобто способом захисту права позивачки не є визнання договору дарування недійсним.

Також ОСОБА_3 , зазначає, що навіть якщо договір дарування №658 від 31.07.2020 року є прихованим договором купівлі - продажу, то це ще не є підставою для визнання його недійсним. Така ж правова позиція викладена в абзаці 2 п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутній спір.

03.10.2022 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача ОСОБА_2 , де вказувалося, що позовні вимоги вона не визнає, вважає, що позов подано безпідставно та таким, що задоволенню не підлягає. Відповідач ОСОБА_2 зазначає, що вчинення оспорюваного договору дарування жодним чином не порушує право відповідача як співвласника. Так, у відповідності до статті 362 ЦК України співвласник має переважне право перед іншими особами на купівлю частки у разі її продажу, але купівлі-продажу сторони (відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) не вчиняли. Частка була відчужена шляхом дарування. Переважне право, яке передбачене статтею 362 ЦК України не розповсюджується на правовідносини дарування.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.01.2022 року прийнято позовну заяву відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.10.2022 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_5 , про визнання договору дарування частини житлової квартири та призначено підготовче провадження.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.10.2017 року після смерті ОСОБА_4 його дружина ОСОБА_1 отримала 1/3 частку спадщини, донька ОСОБА_2 , отримала 2/3 частки спадщини, у тому числі з урахуванням 1/3 частки спадщини, від якої відмовилась інша дочка ОСОБА_6 , спадщина, на яку в указаній частці видано свідоцтво складається з квартири АДРЕСА_3 .

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 218603660 від 31.07.2020 року вбачається, що приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області - Школою Оленою Миколаївною зареєстровано право власності на 2/3 частки квартири квартири АДРЕСА_3 за ОСОБА_3 на підставі договору дарування №658, виданого 31.07.2020 року.

Відповідно талону - повідомленні єдиного обліку №14140 про прийняття і реєстрації заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_1 , слідує, що позивачу телефонували особи та погрожували фізичною розправою з приводу частки квартири, проте не доведено, що звонив саме ОСОБА_3 .

Під час судового засідання допитано свідка ОСОБА_7 , яка повідомила, що у позивача ОСОБА_1 конфліктні стосунки з відповідачем ОСОБА_3 . Підтвердила, що оспорюваного договору дарування вона не бачила та не читала.

ОЦІНКА СУДУ

31 липня 2020 року укладено договір дарування частини квартири АДРЕСА_3 між відповідачами: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , де остання розпорядилася своїм майном, яке отримала в спадщину.

Під час посвідчення спірного договору його підписано у присутності нотаріуса, особи сторін установлено, їхню дієздатність та належність 2/3 частини квартири, що відчужуються.

Відповідно ст. 717 ЦК за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Виходячи зі змісту ст. 203, 717 ЦК, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не тільки про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Існує кілька вимог, порушення яких дає підстави для визнання угоди недійсною (нікчемною або оспорюваною): зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Однак позивачем не наведено та не надано жодного переконливого та належного доказу, згідно якого вбачалось би, що права ОСОБА_1 порушенні оскаржуваним договором та вплинуло на її право власності 1/3 частини квартири АДРЕСА_3 .

Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19, ка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для усіх судів.

ТА НОРМИ ПРАВА

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.

Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких, підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 717 ЦК України, а договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ч. 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, та враховуючи той факт, що позивач не довів наявність фактів про які вказує у позові, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Враховуючи, що в матеріалах справи наявна заява представник позивача про те, що ним протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду будуть подані докази понесених витрат на правничу допомогу, суд вважає, що вирішення даного питання необхідно відкласти.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 - 82, 137, 141, 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 30 грудня 2022 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 .

Відповідач - ОСОБА_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_5 , НОКПП НОМЕР_2 ;

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА