Справа № 682/2041/21
Провадження № 2/682/50/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Маршал І.М.,

секретаря Захарчук С.П.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Славутської міської ради Кравчук І.Ю.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Славутської міської ради, КП "Славутське ЖКО" про визнання права користування квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у власних інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до Славутської міської ради, КП "Славутське ЖКО" про визнання права користування квартирою. В обгрунтування позову позивачка вказувала, що її дід ОСОБА_7 на підставі ордеру № 2149 від 19.01.1973 року отримав квартиру АДРЕСА_1 в якій проживав разом з дружиною ОСОБА_8 та сином ОСОБА_9 (батьком позивачки). Після смерті діда ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка з 03.12.2004 року стала проживати у спірній квартирі разом із своїми батьками - ОСОБА_9 (батько) та ОСОБА_10 (мама). Разом з ними також проживав брат батька (дядько) - ОСОБА_11 .

В 2005 році батько позивачки ОСОБА_9 був переведений для подальшого проходження військової служби у в/ч № НОМЕР_10 ( АДРЕСА_2 ). За цією адресою було зареєстроване місце проживання позивачки. Однак, позивачка вказує, що за вказаною адресою вона ніколи не проживала та проживала в квартирі АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_9 , а мати ОСОБА_10 переїхала проживати в с. Бараннє Шепетівського (Славутського) району.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла баба позивачки ОСОБА_8 , в квартирі залишились проживати позивачка та її дядько ОСОБА_11 , який також помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивачка вказує, що хоча вона і зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проте, вона постійно проживала в м. Славута Хмельницької області, а останні 5 років проживала в спірній квартирі в тому числі і на день смерті дядька ОСОБА_11 . Позивачка вказує, що на її утриманні перебувають п`ятеро дітей і спірна квартира є єдиним місцем їх проживання. Позивачка просить суд визнати за нею та її малолітніми дітьми право на проживання та користування спірною квартирою.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з викладених в позові підстав та просила позов задоволити. Суду пояснила, що вона із народження (1994р.) до 2005 р. проживала з батьками та дідом і бабою за адресою АДРЕСА_3 в квартирі, яка була надана як службове житло для її діда, що був військовим. В 2005 році вона із батьками залишили цю квартиру та були зареєстровані і проживали у м. Шепетівці. В 2015-2016 рр. вона повернулася у цю квартиру і проживала зі своїм дядьком, батьковим братом ОСОБА_11 , який своєї сімї не мав. Місце реєстрації її та доньки АДРЕСА_4 . Діти - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , Акім зареєстровані в АДРЕСА_5 ( за місцем реєстрації їх батька). Після смерті дядька у липні 2020 року вона і діти ще деякий час проживали у квартирі за адресою АДРЕСА_3 , але оскільки в ній було відєднано світло, газ, то вони винаймали інше житло. Біля пів року вони із дітьми проживають за адресою АДРЕСА_6 . Але оскільки квартиру за адресою АДРЕСА_3 отримував її дід та баба, вона із дітьми у ній проживала із дядьком по день його смерті, вважає, що вона та її діти мають право проживати та користуватися вказаною квартирою.

Позивачка відмовилася від свого клопотання про виклик і допит як свідків заявлених нею осіб.

Представник відповідача Славутської міської ради на підтвердження доводів поданого нею до суду відзиву на позовну заяву в судовому засіданні щодо змісту позову показала, що власником спірної квартири, як комунального майна є Славутська міська рада, яка також за нормами Житлового кодексу УРСР є наймодавцем житлового фонду комунальної форми власності в тому числі і спірної квартири. Представник вказує, що за відомостями Славутської міської ради основним наймачем спірної квартири визнано ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після її смерті договір найму спірної квартири з іншим наймачем не переукладався. Син померлої ОСОБА_8 - ОСОБА_11 , який був зареєстрований у спірній квартирі в розумінні приписів ЖК УРСР не був основним наймачем вказаної квартири, проте, постійно проживав в квартирі, як член сім`ї ОСОБА_8 до дня своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 . Представник відповідача вказував, що відповідачем КП "Славутське ЖКО" було складено акт від 10.07.2020 року, яким засвідчено, що ОСОБА_11 був зареєстрованим та проживав в квартирі один, а отже, в силу положень ЖК УРСР та ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" позивачка не може вважатись членом сім`ї наймача за якою зберігалось би право на житло, оскільки в спірній квартирі вона не проживала. Представник посилається також на постанову Хмельницького апеляційного суду від 02.02.2021 року в справі № 682/1827/20, якою відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Славутської міської ради, КП "Славутське ЖКО" про встановлення факту її проживання в спірній квартирі однією сім`єю із померлим ОСОБА_11 .

Представником відповідача КП "Славутське ЖКО" В. Яцюком до суду подано заяву про розгляд справи у відсутність повноважного представника відповідача.

Судом встановлено, що основним наймачем квартири АДРЕСА_1 була ОСОБА_8 , яка позивачці була бабою та померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказане підтверджується даними технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 від 22.12.2004 року, свідоцтва про смерть ОСОБА_8 Серії НОМЕР_1 від 22.11.2010 року, свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_15 НОМЕР_2 від 15.09.1994 року, свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_3 від 06.02.2018 року, згідно якого ОСОБА_15 у шлюбі набула прізвище ОСОБА_16 .

Згідно довідки виписки з домової книги про склад сімї та прописку на грудень 2004 року за адресою АДРЕСА_3 були зареєстровані ОСОБА_8 , 1939 р.н. ( квартиронаймач) з 22.09.1981 р., ОСОБА_11 , 1977 р.н. ( син, дядько позивачки) з 31.08.1993 р., ОСОБА_10 ,1968 р.н. ( невістка, мати позивачки) з 03.12.2004, ОСОБА_17 , 1992 р.н. ( внучка) з 03.12.2004 р., ОСОБА_15 , 1994 р.н. ( внучка, позивачка) з 03.12.2004 р.

У 2005 році позивачка була знята з реєстрації в м. Славута та зареєстрована у АДРЕСА_2 , де є зареєстрованою по сьогодні. На дані обставини позивачка вказує в своєму позові. За цією ж адресою зареєстровані і її донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , четверо інших дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , свідоцтво по народження серії НОМЕР_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , свідоцтво про народженняґ серії НОМЕР_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_7 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_8 , зареєстровані в АДРЕСА_5 ( за місцем реєстрації їх батька). Вказані обставини встановлені актами обстеження житлово-побутових умов від 22 та 26 жовтня 2021 року служби у справах дітей виконавчого комітету Славутської міської ради, а також підтверджується листом від 27.10.2021 року КП " Славутське ЖКО".

Після смерті основного наймача квартири в АДРЕСА_3 ОСОБА_8 ( дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ), в квартирі проживав її син ОСОБА_11 до дня своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_9 06.07.2020 року. У цей період з 2010 по 2020 р.р. новий договір найму щодо вказаної квартири з іншим наймачем не переукладався.

Актом КП "Славутське ЖКО" від 10.07.2020 року засвідчено, що ОСОБА_11 був зареєстрованим та проживав один в квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно до постанови Хмельницького апеляційного суду від 02.02.2021 року в справі № 682/1827/20 ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні поданого нею до Славутської міської ради, третя особа КП "Славутське ЖКО" , позову про встановлення факту її проживання в спірній квартирі однією сім`єю із померлим ОСОБА_11 .

Викладене дає підстави для висновків, що власником спірної квартири, як комунального майна є Славутська міська рада, яка також за нормами Житлового кодексу є наймодавцем житлового фонду комунальної форми власності в тому числі і спірної квартири.

Так, відповідно до ст. 61 ЖК користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 64 ЖК до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" до членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Згідно ч. 1 ст. 106 ЖК, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

За змістом статті 65 ЖК за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому житловому приміщенні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 12 квітня 2021 року в справі № 127/26104/18 (провадження № 61-23331св19), від 03 лютого 2021 року в справі № 643/3624/16 (провадження № 61-5000св19).

Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселились до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмові згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи зареєстровані вони в даному житловому приміщенні, було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Наявність чи відсутність реєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім`ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 12 червня 2020 року в справі № 755/16392/17 (провадження № 61-310св19), від 15 квітня 2020 року в справі № 466/5057/17 (провадження № 61-42617св18).

Оскільки позивачка та її діти мають на праві користування інше житло, зокрема орендоване, а також житло, в якому вони зареєстровані (за двома адресами : АДРЕСА_5 та АДРЕСА_2 ), і у зв`язку з тимчасовим користуванням спірною квартирою, наймачем якої була покійна баба позивачки, а потім нею користувався і проживав її покійний дядько, щодо факту спільного проживання із яким і ведення спільного господарства їй у позові було відмовлено, в позивача та її дітей не виникло самостійного права користування спірним житлом, слід дійти висновку про відмову в задоволенні позову.

Викладене дає підстави для висновків, що позов є необгрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Славутської міської ради, КП "Славутське ЖКО" про визнання права проживання та користування квартирою АДРЕСА_1 , відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції.

Суддя Маршал І. М.