Ухвала

23 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 307/3158/18

провадження № 61-12928ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сердюка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокатеса Гримут Тетяна Василівна, на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 грудня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року у справі

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ часток нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом

до ОСОБА_1 , в якому, з урахування уточнених позовних вимог, просила про виділ часток нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності.

Тячівський районний суд Закарпатської області своїм рішенням

від 24 грудня 2020 року уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнив.

Ухвалив поділити житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1

у таких частинах:

Виділив ОСОБА_2 частину приміщень житлового будинку та господарської будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з додатком 3

до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 17 березня

2020 року № 645:

Цокольний поверх під літерою «АІІ»: ІІ - підсобне приміщення площею

40,9 кв. м; Іа - підсобне приміщення - 4,10 кв. м.

ІІ поверх житлового будинку під літерою «АІІ»: 5 - кухня площею 15,1 кв. м; 6 - санвузол - 4,2 кв. м; 7 - комора - 2,9 кв. м; 8 - житлова кімната -

22,5 кв. м.

Господарську будівлю (сарай) під літерою «БІ».

Ухвалив виділити ОСОБА_1 частину приміщень житлового будинку та господарської будівлі, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з додатком 3 до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 17 березня 2020 року № 645:

Цокольний поверх під літерою «АІІ»: І - підсобне приміщення площею

9,2 кв. м; 2 - підсобне приміщення - 5,1 кв. м; 3 - підсобне приміщення - 14,0 кв. м; 1б - підсобне приміщення - 6,0 кв. м.

ІІ поверх житлового будинку під літерою «АІІ»: 4 - коридор площею

8,6 кв. м; 9 - житлова кімната - 22,2 кв. м; 10 - житлова кімната -

14,6 кв. м.

Вбиральню під літерою «В1».

Ухвалив поділити між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у рівних частинах навіс (ґанок) під літерою «а1».

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Припинив право спільної часткової власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, крім навісу (ґанку) під літерою «а1», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Закарпатський апеляційний суд своєю постановою від 26 жовтня 2022 року рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 грудня 2020 року залишив без змін.

У грудні 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 грудня 2020 року та постанову Закарпатського апеляційного суду

від 26 жовтня 2022 року.

Касаційна скарга подана в передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення чи відмови

у відкритті касаційного провадження немає.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Як на підставу касаційного оскарження судового рішення заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку).

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Крім того, у касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокатеса Гримут Т. В., порушує клопотання про зупинення виконання оскаржуваного судового рішення до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання мотивоване тим, що у разі задоволення касаційної скарги, здійснити поворот виконання оскаржуваних судових рішень буде неможливо, оскільки об`єкт нерухомого майна втратить первинний стан, зазнає істотних змін конфігурації внаслідок демонтажу перегородок та облаштування нових дверних прорізів, замурування дверних прорізів між приміщеннями, влаштування входів та повної реконструкція інженерних систем (опалення, водовідвід, каналізація, електро- та газопостачання з метою їх автономності), а також влаштування нових сходів зі сторони дворового фасаду.

Тому є необхідність клопотати про зупинення виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Вирішуючи клопотання про зупинення виконання судових рішень, суд виходить з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі статтею 18 ЦПК України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Клопотання/заява про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами (зокрема,

у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови). У клопотанні особа повинна навести обґрунтування своїх вимог та довести, що захист її прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень у разі, якщо вони будуть скасовані. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Заявник повинен навести обґрунтування відповідної вимоги та довести, що захист його прав та інтересів стане об`єктивно неможливим без вжиття таких заходів; для відновлення порушених прав необхідно буде докласти надмірних зусиль та/або витрат.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Також суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункт 55), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що у більшості правових систем існують процедури зупинення або відстрочення виконання рішення; зупинення або відстрочення є, безперечно, необхідними в деяких випадках.

Доводи клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокатеса

Гримут Т. В., не свідчать про необхідність зупинення виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року, оскільки в обґрунтування наведених у заяві обставин заявник не надала доказів вчинення дій, спрямованих на реалізацію оскаржуваних судових рішень, зокрема, доказів відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення (копія постанови про відкриття виконавчого провадження), а, відтак, наразі не доведено реальність настання обставин, на які вона посилається.

Ураховуючи вищевказане, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 ,

в інтересах якої діє адвокатеса Гримут Т. В., про зупинення виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року

до закінчення її перегляду в касаційному порядку слід відмовити.

Крім того, у прохальній частині заявник не зазначає про зупинення виконання рішення Тячівського районного суду Закарпатської області

від 24 грудня 2020 року, яке залишене без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року.

Проте, слід зазначити, що у разі вчинення дій, спрямованих на реалізацію оскаржуваних судових рішень, заявниця не позбавлена права повторно звернутися із заявою (клопотанням) про зупинення виконання рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 грудня 2020 року та постанови Закарпатського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року, до закінчення їх перегляду в касаційному порядку, з наведенням обґрунтування вищевказаними доказами.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Керуючись статтями 389, 394, 402, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати з Тячівського районного суду Закарпатської області цивільну справу № 307/3158/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ часток нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокатеса Гримут Тетяна Василівна, про зупинення виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку відмовити.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. Ю. Мартєв

В. В. Сердюк