Справа № 139/922/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року смт Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області

у складі: головуючої судді Коломійцевої В.І.,

секретар судового засідання Боржемської І.М.,

за участю представника позивача адвоката Сологуб В.Г.,

відповідача ОСОБА_1 ,

його представника адвоката Солоненка Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

встановив:

Позивач звернулася з позовом про поділ спільного майна подружжя, вказавши, що з 30.05.2017 по теперішній час перебуває в шлюбі з відповідачем. У 2019 році ними було придбано автомобіль марки Suzuki Vitara, 2019 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1 , державна реєстрація якого була здійснена за відповідачем. Даний автомобіль вони придбали за спільні кошти, а саме: кошти, які їм були подаровані під час проведення святкування реєстрації їхнього шлюбу, та кошти, які вони отримували у вигляді доходу від праці певний час. Згідно звіту про незалежну оцінку автомобіля Suzuki Vitara, 2019 року випуску, ринкова вартість даного автомобіля станом на 22.11.2021 становить 520 000,00 грн. Оскільки ними не досягнуто згоди щодо поділу спільного майна, а саме сумісно придбаного за час шлюбу автомобіля, просила суд здійснити поділ вказаного майна, виділити відповідачу у власність автомобіль марки Suzuki Vitara, 2019 року випуску, тип загальний універсал-В, державний номерний знак НОМЕР_1 , стягнути з відповідача на її користь компенсацію 1/2 вартості автомобіля в розмірі 260 000,00 грн., стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2600 грн.00 коп. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн.00 коп.

02.12.2021 ухвалою суду задоволено частково заяву позивача щодо вжиття заходів по забезпеченню позову (а.с.36).

13.12.2021 ухвалою суду було прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_2 та відкрито провадження у справі. Її розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою витребувано з Територіального сервісного центру МВС № 0541 належним чином завірену копію реєстраційних матеріалів на автомобіль "SUZUKI VITARA", 2019 року випуску, тип загальний універсал-В, державний номерний знак НОМЕР_1 .

29.12.2021 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив з додатками у якому він проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що кошти, які було сплачено ОСОБА_1 в сумі 601 600 грн за придбаний автомобіль є його особистими коштами, а також коштами, які він отримав як подарунок в грошовій формі від матері ОСОБА_3 . Інформація про отримання подарунку в грошовій формі в сумі 601 600 грн від ОСОБА_3 , ОСОБА_1 відображена в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 20.06.2019 року у повідомленні про суттєві зміни в майновому стані. Крім вище вказаного, підтвердженням того, що автомобіль "SUZUKI VITARA", 1.4L 2 WD GL+, 2019 року випуску, було придбано ОСОБА_4 за особисті кошти та кошти подаровані йому ОСОБА_3 , є квитанції банку про повернення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 коштів з депозитів в ПриватБанку. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 отримали безпосередньо перед придбанням автомобіля кошти з депозитних рахунків в ПриватБанку на загальну суму 22 374 Євро, що за офіційним курсом НБУ станом на дату придбання автомобіля становило 670 772 грн. і саме за ці кошти, а не за спільні з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було придбано автомобіль "SUZUKI VITARA", а тому просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити (а.с. 44-49).

Позивач копію відзиву отримала 08.01.2022, відповідь на відзив не подала.

24.01.2022 року було задоволено клопотання представника відповідача та витребувано докази від АТ КБ «ПриватБанк».

Ухвалою суду від 29.03.2022 у справі закрито підготовче провадження та призначено її до судового розгляду по суті на 21.04.2022.

21.04.2022 в судовому засіданні оголошено перерву до 12.05.2022 для виклику свідка.

12.05.2022 допитано свідка, задоволено клопотання представника відповідача та з метою усунення суперечностей у наданих суду доказах повторно витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» копії депозитних договорів та інформацію по зарахуванню і зняттю коштів по ним.

02.06.2022 за клопотанням сторін оголошено перерву для ознайомлення з витребуваними доказами.

В судовому засіданні 21.04.2022 представник позивача адвокат Сологуб В.Г. позов своєї довірительки підтримав за обставин у ньому викладених, просив задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечив, суду пояснив, що дійсно з 30.05.2017 року по 30.11.2021 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 10.06.2019 на підставі Договору купівлі-продажу ДпрА-053/19 придбав автомобіль марки "SUZUKI VITARA", 2019 р.в., за кошти 601 600 грн. в Дочірнього підприємства «Автотрейдинг-Віннця». Зазначені кошти належали особисто йому, частину він зняв зі свого депозитного рахунку, а частину йому подарувала мати. Про отримання від матері подарунку в грошовій формі він відобразив в декларації, яку подав протягом десяти днів. Оскільки автомобіль придбаний за його особисті кошти, просив у позові відмовити.

Представник відповідача адвокат Солоненко Б.М. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, оскільки спірний транспортний засіб не є спільною сумісною власністю подружжя, адже придбаний в період перебування в шлюбі з позивачем за особисті кошти відповідача.

Свідок ОСОБА_3 - мати відповідача, суду показала, щовона більше 20 років працює в Італії. У 2017 році нею було відкрито три депозитних рахунку, один в лютому та два в квітні. В 2019 році вона зняла всі гроші з депозитних рахунків це близько 19 000 Євро та віддала сину на покупку автомобіля. Син теж зняв зі свого депозиту гроші та доклав на покупку автомобіля. Автомобіль був придбаний у м. Вінниці. При цьому вказала, що спільних коштів на придбання автомобіля в сім`ї сина не було.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що 30 травня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, актовий запис № 15, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим Мурованокуриловецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінниціькій області 30.05.2017. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_4 » (а.с. 7).

Під час перебування сторін у шлюбі 10.06.2019 року між ДП «Автотрейдінг-Вінниця» та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу автомобіля ДпрА-053/19, відповідно до якого ОСОБА_1 придбав автомобіль марки "SUZUKI VITARA", 1.4L 2 WD GL+, 2019 року випуску за кошти в сумі 601 600 грн (а.с.50-59).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 право власності на указаний автомобіль зареєстровано 13.06.2019 за відповідачем ОСОБА_1 (а.с. 60,61).

Відповідно до висновку про вартість № 7/А від 22 листопада 2021 року, наданого ТОВ «Подільський Експертний центр», орієнтовна середня вартість автомобіля SUZUKI VITARA, 2019 року випуску станом на 22.11.2021 року становить 520 000 гривень. (а.с. 8).

Відповідно до частини 1 статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Нормами статті 61 Сімейного кодексу України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 3 статті 368 Цивільного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.22-23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-2 СК ( 2947-14 ) та ст. 372 ЦК (435-15 ). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Пунктом 23 передбачено, що вирішуючи спір між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК(2947-14), ч.3 ст.368 ЦК) (45-15), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Частиною 2, 3 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція висловлена Великої Платою Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, яку суд враховує у цій справі.

Дослідженими судом доказами встановлено, що спірний автомобіль придбаний під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, що визнається сторонами та підтверджується матеріалами справи. Проте належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження того, що вказаний автомобіль придбаний за кошти відповідача, матеріали справи не містять.

Так, згідно видаткової накладної № ДПРА-00059 від 12.06.2019 та платіжного доручення № TR.11652367.25689.7499 від 10.06.2019 ОСОБА_1 сплатив ДП «Автотрейдінг-Вінниця» кошти в сумі 601 600 гривень (а.с. 58-59).

Як стверджує сам відповідач, дані кошти є його особистими, а також, коштами, які він отримав як подарунок у грошовій формі від матері ОСОБА_3 . Наведене підтверджується інформацією, яка відображена в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 20.06.2019 у повідомленні про суттєві зміни в майновому стані (а.с. 67-68). На ствердження того факту, що автомобіль, який є предметом спору, було придбано відповідачем за власні кошти, останній надав суду квитанції банку про повернення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 коштів з депозитних рахунків, які були відкриті у Приватбанку ще до його одруження з позивачем у розмірі: 3400, 15 Євро, 10594,15 Євро, 1012,37 Євро, 7367,9 Євро відповідно (а.с. 63, 64, 65, 66).

Однак, на противагу цьому, АТ КБ «ПриватБанк» було надано копії депозитних договорів та виписки по депозитним договорам за період з часу укладання по 10.06.2019 (а.с. 208-228). Як убачається з наданої інформації, зняття коштів відбулося лише по єдиному договору депозиту № SAMDNWFD000 від 29.04.2015 на суму у розмірі 3400, 15 Євро, що еквівалентно 101, 932 гривні (станом на дату укладання договору купівлі продажу ДпрА-053/19 автомобіля марки SUZUKI VITARA, 1.4L 2WD GL+, 2019 року випуску) (а.с. 228). З приводу інших договорів депозиту, а саме: № SAMDNWFD101 від 23.02.2017, №SAMDNWFD901 від 20.04.2017 та № SAMDNWFD301 від 03.04.2017 банком чітко зазначено, що поповнення коштів в період з дати їх укладення по 10.06.2019 не проводилося, а зняття у вказаний період не було, що спростовує покази свідка ОСОБА_3 .

Виходячи з наведеного, 3400,15 Євро, що еквівалентно 101 932 гривні, є особистими коштами відповідача, які він потратив на придбання вказаного автомобіля, та які мають бути враховані при грошовій компенсації позивачу вартості автомобіля при його поділі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

За частиною 1 статті 71 Сімейного кодексу України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина 2 статті 71 Сімейного кодексу України).

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України (частина 4 статті 71 Сімейного кодексу України).

Норми частини 4 статті 71 Сімейного кодексу України не вимагають обов`язкового внесення на депозитний рахунок суду грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №210/4854/15-ц, від 03.06.2020 у справі №487/6195/16-ц.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Оцінка надається як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.

Здійснюючи поділ автомобіля марки SUZUKI VITARA, 2019 року випуску суд враховує наступне:

Так, вартість автомобіля SUZUKI VITARA, 1.4L 2WD GL+, 2019 року випуску на час його придбання 10.06.2019 становила 601 600 грн. Як було встановлено судом 3400,15 Євро, що еквівалентно 101 932 грн (станом на дату укладання договору купівлі-продажу автомобіля) були особистими коштами відповідача, які він витратив на придбання автомобіля.

Таким чином половина вартості автомобіля становить 249 834 гривні (601 600 101 932) / 2).

Окрім того, згідно висновку про вартість № 7/А від 22 листопада 2021 року, наданого ТОВ «Подільський Експертний центр», який під час розгляду справи по суті не оспорювався відповідачем, орієнтовна середня вартість автомобіля SUZUKI VITARA, 2019 року випуску, становить 520 000 гривень. На підставі цього, кінцева амортизація автомобіля при поділі становить 40 800 гривень (601 600 520 000) / 2).

Підсумовуючи наведене, сума до стягнення з відповідача становить 209 034 гривень (249 834 40 800).

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша та друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Така правова позиція викладена у постанові ВС від 27 лютого 2019 року у справі №464/7011/16-ц та у постанові ВС від 30 вересня 2020 року № 552/1514/19.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду: від 03 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц (провадження № 61-37616 св 18); від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц (провадження № 61-46326св18).

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, зробленим у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 (провадження № 14-435цс18) «[…] суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду».

Врахувавши останню практику Верховного Суду, факт згоди ОСОБА_2 на одержання грошової компенсації, а також те, що вона особисто не користувалася транспортним засобом, суд дійшов висновку про те, що спірний транспортний засіб набутий сторонами в період шлюбу є об`єктом їх права спільної сумісної власності, а тому позивач має право на грошову компенсацію вартості своєї частки у праві спільної сумісної власності і, як наслідок, припинення її права власності на спірне майно та визнання права власності на вказаний автомобіль за ОСОБА_1 .

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 2600 гривень судового збору (а.с. 23) та 454 гривні судового збору за подання заяви про забезпечення позову, що в цілому становить 3054 гривні. Цей позов заявлений на суму 260 000 гривень 00 копійок, а суд прийшов до висновку про задоволення позову на суму 209 034 гривні 00 копійок, що складає 80,40 %. Таким чином, судові витрати підлягають компенсації позивачу лише у розмірі 80,40% або 2 455 гривні 42 копійки.

Про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в судовому засіданні стороною відповідача вимоги не ставилися, а тому суд не здійснює їх розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.60, 61,70,71 СК України, ст.ст. 325, 372 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволити частково.

Поділити спільне майно подружжя, а саме автомобіль марки «SUZUKI VITARA» 1.4L 2 WD GL+, 2019 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , стягнувши на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , грошову компенсацію частини вартості автомобіля марки «SUZUKI VITARA» 1.4L 2 WD GL+, 2019 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , в розмірі 209 034 (дві дев`ять тисяч тридцять чотири) гривні.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 право власності на автомобіль марки «SUZUKI VITARA» 1.4L 2 WD GL+, 2019 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у справі, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2 455 гривні 42 копійки.

Рішення може бути оскаржено сторонами протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 29.06.2022.

Суддя: ___________________