ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3815/22 Справа № 205/7397/21 Головуючий у першій інстанції: Остапенко Н. Г. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

при секретарі Сахарову Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 листопада 2021 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2021 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 12 лютого 2021 року відбулася дорожньо-транспорна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля Volkswagen Touаreg, реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіля Geely, реєстраційний номер НОМЕР_2 , автомобіля марки Toyota, реєстраційний номер НОМЕР_3 , автомобіля ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 . Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2021 року відповідача визнано винним у скоєнні ДТП. Внаслідок ДТП застрахований на підставі договору добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу, укладеного 16 жовтня 2020 року між позивачем та ОСОБА_2 , транспортний засіб Volkswagen Touаreg, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,було пошкоджено. У зв`язку з цим позивачем було виплачено на рахунок СТО страхове відшкодування в розмірі 49925,89 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП була забезпечена полісом ТДВ «СК «Кредо», позивач звернувся до останнього із заявою, за якою страховик відповідача виплатив позивачу лише 39726,49 грн. Таким чином, полісом відповідача покрито лише частину шкоди, а різниця між завданою шкодою (49925,89 грн.) та страховою виплатою (39726,49 грн.) становить 10199,40 грн. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача становить 10199,40 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Альфа Страхування», посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення їм судових повісток, які долучені до матеріалів справи.

Місцезнаходженням позивача ПрАТ «СК «Альфа Страхування» є м. Київ по вул. Рибальській, 22. На день розгляду даної справи на території Дніпропетровської та Київської областей не ведуться активні бойові дії, що свідчить про те, що поточна обстановка у даних регіонах є стабільною. Також, колегія суддів зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази неможливості направлення ПрАТ «СК «Альфа Страхування», як юридичної особи, свого представника в судове засідання, а також доказів того, що він не має можливості, за об`єктивних обставин, брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою технічних засобів, визначених ЦПК України.

У даній справі питання права не становлять особливої складності. Судовий захист повинен відповідати умовам процесуальної економії, враховуючи, що пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами. З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників процесу.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що власником автомобіля «Volkswagen Touаreg», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску, є ОСОБА_2 , відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , виданого ТСЦ №1241 (а.с. 11).

16 жовтня 2020 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ОСОБА_2 укладено договір №330.0000028.210.6731 добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу (далі Договір страхування), згідно з яким застраховано транспортний засіб «Volkswagen Touаreg», реєстраційний номер НОМЕР_6 , строк дії договору до 16.10.2021 року включно (а.с.5).

У підпункті 5.3.1. Договору страхування від 16.10.2020 року №330.0000028.210.6731, страховим випадком за цим договором є дорожньо-транспортна пригода (а.с. 5).

Згідно з додатковою угодою №330.0000034.210.6731 від 13.01.2021 року до вищевказаного Договору страхування, змінено реєстраційний номер застрахованого транспортного засобу на НОМЕР_1 (а.с.6).

Також встановлено, що 12 лютого 2021 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ЗАЗ», д/н НОМЕР_4 , рухався в районі буд. №8 по вул. Крутогірний узвіз зі сторони вул.Володимира Вернадського в напрямку вул. Ливарна в м. Дніпрі, де, не обравши безпечної швидкості, не врахував дорожню обстановку на засніженій ділянці дороги, внаслідок чого не впорався та втратив керування, скоївши зіткнення з попутним попереду автомобілем «Geely», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , після чого автомобіль «Geely» продовжив некерований рух вперед та здійснив наїзд на автомобіль «Тойота», д/н НОМЕР_7 , під керуванням водія ОСОБА_4 , а потім автомобіль «Тойота» в стані некерованого руху зіткнувся з автомобілем «Фольксваген», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який стояв попереду. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам (а.с. 9).

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2021 року у справі №201/2400/21 визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП. На підставі ст. 22 КУпАП звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням та провадження по справі закрито. Постанова набрала законної сили 13.04.2021 року (а.с. 9).

У день ДТП, що мала місце 12 лютого 2021 року, цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля «ЗАЗ Део», реєстраційний номер НОМЕР_4 , була застрахована в ТДВ «СК «Кредо» за полісом серії ЕР №202047580 з лімітом відповідальності за шкоду майну - 130000,00 грн., розмір франшизи - 1500,00 грн. (а.с. 19).

Згідно копії наряду-замовлення ТОВ «Автоцентр-Україна» №000054133 від 27.04.2021 року та копії рахунку ТОВ «Автоцентр-Україна» від 16.02.2021 року №С000073653, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Touаreg», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску з ПДВ становить 49925,89 грн. (а.с. 14, 15).

На підставі вказаного вище рахунку №С000073653 ТОВ «Автоцентр-Україна» від 16 лютого 2021 року, позивачем розраховано страхове відшкодування в розмірі 49925,89 грн. та сплачено на рахунок ТОВ «Автоцентр-Україна» за заявою ОСОБА_2 про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, що також підтверджується копією платіжного доручення №8272 від 26 лютого 2021 року (а.с. 10, 16, 17, 18).

ТДВ «СК «Кредо», у якому була застрахована цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_1 , 14.07.2021 року виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 39726,49 грн., що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 20).

Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року №1961-IV Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Закон №1961-IV).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що власник автомобіля, який постраждав внаслідок ДТП може реалізувати своє право вимоги щодо відшкодування шкоди шляхом звернення з позовом лише до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі №755/18006/15-ц.

Так, у підпункті 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позовдо страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду:

а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії;

в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником);

г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху;

ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону;

д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну за полісом ТДВ «СК «Кредо» серія НОМЕР_8 становить 130000,00 грн., фактичний розмір шкоди, визначений позивачем, становить 49925,89 грн.; приймаючи до уваги, що ТДВ «СК «Кредо» відшкодовано позивачу 39726,49 грн., - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача частини невиплаченого йому матеріального збитку в сумі 8699,40 грн. з винуватця ДТП ОСОБА_1 , адже загальний розмір шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика ТДВ «СК «Кредо».

Позивачем не доведено наявність підстав для стягнення саме з відповідача недоплачених 8699,40 грн., не обгрунтовано правомірність невиплати вказаної грошової суми позивачу саме ТДВ «СК «Кредо».

Суд також звертає увагу, що у даній справі позовні вимоги до ТДВ «СК «Кредо» про стягнення грошових коштів не заявлені. На стадії апеляційного провадження суд апеляційної інстанції позбавлений можливості замінити первісного відповідача належним відповідачем або залучити до участі в справі іншу особу, як співвідповідача.

Доказів щодо розміру витрат на відновлювальний ремонт з урахуванням коефіцієнту зносу транспортного засобу «Volkswagen Touаreg», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, суд не представлено; клопотання про витребування відповідних доказів судом, або призначення судом експертизи - не заявлено, що підтверджується матеріалами справи, протоколом судового засідання.

Разом з тим, у статті 9 Закону України «Про страхування» дано визначення поняттю франшиза, відповідно до якої - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно п. 12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особою, відповідальною за завданні збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Встановивши, що позивач у повному обсязі сплатив страхове відшкодування на користь ТОВ «Автоцентр-Україна» у вигляді вартості відновлювального ремонту, з врахуванням ПДВ, пошкодженого автомобіля «Volkswagen Touаreg», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2020 року випуску, в сумі 49925,89 грн.; приймаючи до уваги, що франшиза за договором страхування від 16.10.2020 року №330.0000028.210.6731, відповідно до п. 5.4 у даному страховому випадку складає 0% страхової суми, - з відповідача підлягає стягненню 1500,00 грн. франшизи на користь позивача, яка передбачена страховим полісом ТДВ «СК «Кредо» серії НОМЕР_8 .

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого останнім судового збору при поданні позовної заяви (2270,00 грн.) та апеляційної скарги (3405,00 грн.), пропорційно задоволеним позовним вимогам (5675,00 грн. х 14,71%) у розмірі 834,79 грн. (а.с. 4, 46).

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляну на викладене, колегія дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення місцевого суду з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» () грошові кошти у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» () судові витрати в розмірі 5564 (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят чотири) грн. 34 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова