Справа № 627/234/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бугаєнко І.В.,

за участі секретаря Сургай М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Краснокутськ у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою, в якій просять розірвати шлюб укладений між ними, який зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ; після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_2 прізвище « ОСОБА_3 ».

Заяву мотивують тим, що 08.08.2014 року вони уклали шлюб, який зареєстровано Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції,актовий запис № 422. Від шлюбу у них народилося двоє дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначають, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Останнім часом шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться, оскільки вони мають різні погляди на побудову сімейного життя та виховання дітей. Інші вимоги (матеріальні), які можуть бути вирішені одночасно з розірванням шлюбу відсутні.

Між заявниками досягнуто згоду стосовно участі у вихованні та утриманні спільних дітей, про що уклали нотаріально посвідчений Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей від 16.05.2022 року, зареєстрований в реєстрі за № 919, та Договір про сплату аліментів на дітей та місце їх проживання від 18.05.2022 року, зареєстрований в реєстрі за №433. Зазначеними Договорами було обумовлено наступне: ОСОБА_4 буде проживати разом із Батьком за адресою: АДРЕСА_1 , або за іншою адресою, у тому числі як внутрішньо переміщені особи, а ОСОБА_5 буде проживати із ОСОБА_6 за адресою її фактичного місця проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 . Відповідно до п. 2.1 Договору Батьки мають право, за попереднім погодженням із іншим з Батьків і враховуючи бажання дітей та з урахуванням їх стану здоров`я зустрічатися за місцем проживання Матері/Батька на території України або за кордоном та без перешкод спілкуватися з дітьми: у період зимових канікул Дітей (не менше ніж два тижні); У період літніх канікул Дітей (не менше ніж один місяць).

Зазначають, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка та після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх спільних дітей, в тому числі щодо їх матеріального утримання, сплата аліментів врегульована Договором про сплату аліментів на дітей та місце їх проживання від 18.05.2022 року, зареєстрований в реєстрі за №433.

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від заявника ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він просить справу розглянути у його відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Від заявника ОСОБА_2 надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу у її відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

За таких обставин, на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали заяви, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Частиною 3 ст. 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану, при цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Так, судом було встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклав шлюб з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 08.08.2014 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис №422 що підтверджуєтеся свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 08.08.2014 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « ОСОБА_3 » /а.с.13/.

В шлюбі у заявників народилося двоє дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 . батьками дітей записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /а.с.5,6/.

Крім того, між заявниками досягнуто згоду стосовно участі у вихованні та утриманні спільних дітей, про що уклали нотаріально посвідчений Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей від 16.05.2022 року, зареєстрований в реєстрі за № 919 та Договір про сплату аліментів на дітей та місце їх проживання від 18.05.2022 року, зареєстрований в реєстрі за №433. Зазначеними Договорами обумовлено наступне: ОСОБА_4 буде проживати разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 , або за іншою адресою, у тому числі як внутрішньо переміщені особи, а ОСОБА_5 буде проживати із матір`ю за адресою її фактичного місця проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 . Відповідно до п. 2.1 Договору Батьки мають право, за попереднім погодженням із іншим з Батьків і враховуючи бажання дітей та з урахуванням їх стану здоров`я зустрічатися за місцем проживання матері/батька на території України або за кордоном та без перешкод спілкуватися з дітьми: у період зимових канікул дітей (не менше ніж два тижні); у період літніх канікул дітей (не менше ніж один місяць). Крім того, встановлено обов`язок батька сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 3000 (три тисячі) грн.. але не може бути менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які щомісяця з 18.05.2022 року до досягнення дитиною повноліття, або до закінчення будь-якого вищого учбового закладу./а.с.14-15,16-17/.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Так, з матеріалів справи, вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.08.2014 року, в шлюбі у сторін народилося двоє дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Між заявниками досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні дітей, про що складено відповідні нотаріально посвідчені договори. Будь-які спори щодо майна або інших питань між заявниками відсутні. Спільне життя у сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю.

З огляду на вищевикладене, на підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як заявників, а тому заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

За змістом ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище, у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Заявник ОСОБА_2 у заяві просила суд залишити прізвище без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 11, 76-81, 89, 263-265, 268, 293, 294 ЦПК України, ст. ст. 24, 104,105, 109, 113 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 08.08.2014 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №422.

Після розірвання шлюбу прізвище заявника ОСОБА_2 залишити без змін - « ОСОБА_3 ».

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Заявник: ОСОБА_2 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , НОМЕР_5 .

Суддя Бугаєнко І. В.