Справа № 448/324/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ференц О.І.
Провадження № 22-ц/811/202/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
Провадження № 22-ц/811/4110/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Матяш С.І.

з участю представника заявника Тиндика Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Мостиського районного відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 10 листопада 2021 року у складі судді Ференц О.І. у справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення заступника начальника Мостиського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Буриш Л.А. про закриття виконавчого провадження №61319796 та зобов`язання до вчинення дій, -

встановив:

У жовтні 2021 року представники скаржника ОСОБА_2 звернулися до суду із скаргою на рішення заступника начальника Мостиського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Буриш Л.А. про закриття виконавчого провадження.

Скаргу обгрунтовували тим, що постановою заступника начальника Мостиського ВДВС у Яворівському районі Львівської області ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) Буриш Л.А. від 05.10.2021 закрито виконавче провадження № 61319796, яке відкрито згідно виконавчого листа № 448/324/16, виданого 17.02.2020 Городоцьким районним судом Львівської області.

У постанові про закриття виконавчого провадження зазначено, що при проведенні виконавчих дій 04.10.2021 старшим державним виконавцем Полянською О.М. здійснено вихід за місцем виконання рішення в присутності представника Судововишнянської міської ради Сувала І.М., понятих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , боржника ОСОБА_1 . При виході встановлено, що рішення Апеляційного суду Львівської області від 26.04.2017 та роз`яснення згідно ухвали цього ж суду від 26.04.2018 у справі № 448/324/16 виконано в повному обсязі, що зафіксовано фотозйомкою та про що складеного відповідний акт.

Разом з цим вказує, що рішення суду повторно не виконано, його виконання звелося лише до формального переписання Акту державного виконавця від 04.10.2021 та, відповідно, постанови про закриття виконавчого провадження, яка була скасована ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 16.09.2021.

Не зважаючи на те, що кількома рішеннями судів встановлено необхідність демонтажу димохідної труби, встановленої на даху гаража в господарстві ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , яка використовується для відведення димових газів, боржник стверджує, що труба існує та використовується, однак знаходиться вона не над гаражем, а над приміщенням узаконеної котельні. При цьому долучає технічний паспорт на господарську будівлю, з якого вбачається, що в такій будівлі є кілька приміщень (гараж, котельня, стайня) і усі вони знаходяться під одним дахом і є суміжними один з одним. При цьому суд вказував, що жодних дозвільних документів на котельню подано так і не було.

Просили суд визнати протиправним та скасувати рішення заступника начальника Мостиського ВДВС у Яворівському районі Львівської області ЗМУ МЮ (м. Львів) Буриш Л.А. від 05.10.2021 про закриття виконавчого провадження №61319796, відкритого на виконання виконавчого листа № 448/324/16, виданого 17.02.2020 Городоцьким районним судом Львівської області, зобов`язати заступника начальника Мостиського ВДВС у Яворівському районі Львівської області ЗМУ МЮ (м. Львів) Буриш Л.А. виконати рішення Апеляційного суду Львівської області від 19.10.2017 у справі № 448/324/16 про демонтаж димохідної труби, встановленої на даху гаража в господарстві ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 , яка використовується для відведення димових газів, з врахуванням роз`яснення згідно ухвали Апеляційного суду Львівської області від 26.04.2018 та відновити порушене право стягувача, встановлене рішенням судів.

Оскаржуваною ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 10 листопада 2021 рокускаргу задоволено.

Визнано неправомірною та скасовано постанову заступника начальника Мостиського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Буриш Л.А. від 05.10.2021 про закінчення виконавчого провадження № 61319796.

Зобов`язано заступника начальника Мостиського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Буриш Л.А. виконати належним чином рішення Апеляційного суду Львівської області від 19.10.2017 у справі № 448/324/16 про демонтаж димохідної труби, встановленої на даху гаража в господарстві ОСОБА_1 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , яка використовується для відведення димових газів, з урахуванням роз`яснень, викладених в ухвалі Апеляційного суду Львівської області від 26.04.2018 у справі № 448/324/2016-ц.

Ухвалу суду оскаржили боржник ОСОБА_1 та Мостиський районний ВДВС у Яворівському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Апелянт ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, неправильно дослідив докази та неправильно надав таким оцінку, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Зазначає, що остаточне рішення суду виконано повторно повністю, що зафіксовано фотозйомкою та про що складено відповідний акт за участю свідків, представника органу місцевого самоврядування.

Зокрема, покликається на те, що виконавче провадження № 55385781 з виконання виконавчого листа № 448/324/16 згідно чинної постанови державного виконавця закінчено за п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно виконавчого документу.

Крім цього, у постанові зазначено, що рішення суду виконано повторно.

Стверджує, що суд взяв до уваги неналежні докази, а саме особисто зроблені стягувачем фотознімки, з яких зробив помилкові висновки та не звернув уваги на порушення порядку надання доказів.

Згідно акту державного виконавця від 04.10.2021 димохідна труба демонтована повністю, у тому числі її частина, яка обмурована цеглою та є димоходом, і частина, яка не обмурована цеглою та знаходиться всередині гаражу, яка йде від твердопаливного котала по стіні гаражу до верху та використовується для відведення димових газів від роботи котла, тобто труби у приміщенні гаражу немає.

При цьому, суд взяв до уваги фотознімки на яких відображено, що на даху, який є спільним для приміщення гаражу, стайні та котельні, йде димохідна труба, з якої виходять димові гази, однак такі фотознімки вважає старими, зробленими на час існування труби, тому не можуть вважатися належними доказами, крім цього стягувач не залучав до фотофіксації компетентні органи.

Окремо зазначає, що суд не з`ясував в іншого боржника ОСОБА_6 відомостей про наявність димохідної труби та місця розташування у її господарстві.

Вважає, що суд вийшов за межі своїх повноважень та фактично надав роз`яснення рішення суду, яке не ухвалював, оскільки у ОСОБА_6 оформлене право власності на господарську будівлю площею 38,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а згідно техпаспорта складається з трьох приміщень: гаражу, стайні та котельні.

Звертає увагу на те, що згідно судових рішень суду апеляційної інстанції його зобовязано демонтувати димохідну трубу, встановлену на даху граража у господарстві.

Просить скасувати ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 10 листопада 2021 року та у задоволенні скарги відмовити.

В апеляційній скарзі Миколаївський районний ВДВС не погоджується із оскаржуваною ухвалою, вважає, що така підлягає скасуванню.

Покликається на те, що на момент винесення постанови про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем вжито усіх виконавчих дій, які передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» по виконанню судового рішення та демонтажу димохідної труби, що зафіксовано фотозйомкою, крім цього у боржника ОСОБА_1 встановлено наявність тільки одного котла.

Покликаючись на норми матеріального права, які регулюють питання складання державним виконавцем процесуальних документів, зазначає, що Акт державного виконавця від 04.10.2021 відповідає вимогам закону.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобовязаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, регламентований ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження».

Зокрема, після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, однак при подальшому перешкоджанні боржником виконання рішення суду, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження, а державний виконавець у такому разі має право повторно здійснити виконання рішення суду та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі відповідно до ст 75 ЗУ «Про виконавче провадження».

Разом з цим, з приводу невиконання рішення суду, після закінчення виконачого провадження, стягувач із заявою про відновлення виконавчого провадженні до відділу не зверталася.

Також зазначає, що суд не встановив коли зроблені фотознімки, надані представником стягувача та вважає такі неналежними доказами, оскільки зроблені за відсутності державного виконавця та представника органу місцевого самоврядування.

Крім цього, звертає увагу, що на момент закінчення виконавчого провадження жодної труби над суміжними приміщеннями боржників не було, тому дії державного виконавця були правомірними.

Просить скасувати ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 10 листопада 2021 року та у задоволенні скарги відмовити.

25.01.2022 на адресу апеляційного суду надійшов відзив представника стягувача ОСОБА_2 ОСОБА_7 на апеляційну скаргу, просить оскаржуване рішення залишити без змін.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_7 апеляційні скарги заперечив, в обґрунтування надав пояснення, аналогічні зазначеним у відзиві.

Інші учасники справи заінтересовані особи ОСОБА_1 та представник Мостиського районного відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в судове засідання не прибули, представник виконавчої служби подав заяву про розгляд справи у їх відсутність.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчі дії проведені поверхнево, судове рішення всупереч Закону не виконане, права стягувача є незахищеними, тому скаргу слід задовольнити.

При цьому, суд відхилив заперечення представника Мостиського РВ ЗМУ МЮ (м. Львів) в тій частині, що попередня постанова про закінчення виконавчого провадження була скасована ухвалою Городоцького районного суду Львівсько області від 16.09.2021 виключно з тих підстав, що в ній помилково було вказано про виконання рішення Городоцького районного суду Львівської області замість Львівського апеляційного суду, оскільки суд, встановивши дану обставину і визнавши її такою, що тягне за собою скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, не вдався до дослідження інших підстав, не перевіряв фактичне виконання рішення суду станом на момент закінчення виконавчого провадження.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали, колегія суддів враховує таке.

Згідно із ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Судом встановлено, що 10.11.2017 Городоцький районний суд Львівської області видав виконавчий лист №448/324/16 на виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 19.10.2017, яким зобов`язано демонтувати димохідну трубу, встановлену на даху гаража у господарстві ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 , яка використовується для відведення димових газів (а.с. 15-19).

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 26.04.2018 задоволено клопотання представника ОСОБА_2 ОСОБА_8 , роз`яснено рішення Апеляційного суду Львівської області від 19.10.2017, зазначивши, що демонтажу підлягає уся самочинно встановлена димохідна труба (в т.ч. її частина, яка обмурована цеглою та є димоходом, і частина, яка не обмурована цеглою та знаходиться в середині гаражу), яка йде від твердопаливного котла при стіні гаражу до верху та використовується для відведення димових газів від роботи кожного котла у господарстві ОСОБА_1 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 21-23).

Зазначений виконавчий лист перебував на примусовому виконанні старшого державного виконавця Мостиського ВДВС у Яворівському районі Львівської області ЗМУМЮ (м. Львів) Полянської О.М.

З Акту державного виконавця від 04.10.2021 встановлено, що при виході за адресою АДРЕСА_1 щодо виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 19.10.2017 та роз`яснення згідно ухвали цього ж суду від 26.04.2018 у справі № 448/324/16, рішення суду по демонтажу димохідної труби, встановленої на даху гаража (в тому числі її частина, яка обмурована цеглою та є димоходом і її частина, яка не обмурована цеглою та знаходиться всередині гаражу), яка йде від твердопаливного котла при стіні гаражу до верху та використовується для відведення димових газів для роботи кожного котла, виконано, що зафіксовано фотозйомкою. Акт складено у присутності представника Судововишнянської міської ради, понятих та боржника ОСОБА_1 . Також встановлено наявність тільки одного котла (в рішенні Апеляційного суду зазначено «всіх котлів», про що й на місці складено даний акт (а.с. 11-12).

05.10.2021 заступник начальника Мостиського ВДВС у Яворівському районі Львівської області ЗМУ МЮ (м. Львів) Буриш Л.А. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження щодо примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа (а.с. 9).

Із змісту постанови слідує, що рішення Апеляційного суду Львівської області від 19.10.2017 та роз`яснення згідно ухвали Апеляційного суду Львівської області від 26.04.2018 у справі № 448/324/16 виконано, при винесенні постанови державний виконавець керувався п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Звертаючись із скаргою на дії державного виконавця, а також вимагаючи скасування відповідних процесуальних документів, винесених останнім за наслідками вчинення виконавчих дій, скаржник ОСОБА_2 свої доводи зводить до того, що рішення суду не виконано, його виконання звелося лише до формального переписання Акту державного виконавцята постанови про закриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1, ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Використовуючи своє право на звернення до суду зі скаргою та вважаючи дії державного виконавця неправомірними, ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Колегія суддів виходить із того, що за умови наявності судового рішення, яке набрало законної сили про задоволення позову, тобто захисту прав позивача, права та інтереси останнього можуть бути поновлені на стадії виконавчого провадження, як завершальній стадії цивільного процесу.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню

Примусове виконання судових рішень здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII) та положеннями Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

Згідно із ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначений ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження».

Так, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Наведені норми закону дають підстави для висновку про те, що із відкриттям виконавчого провадження, тобто винесенням відповідної постанови, розпочинається примусове виконання судового рішення, при цьому боржнику дається час для виконання рішення суду самостійно, а у разі невиконання такого виконавець виконує його примусово.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012 Конституційного Суду України).

Відповідно до положень ст.13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом. Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Зі змісту ст. 18 Закону вбачається, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

В свою чергу, пунктом 9 частини першої l статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Питання щодо можливості відновлення виконавчого провадження врегульовані також і статтями 64-1, 66, 67 ЗУ «Про виконавче провадження», що стосуються виконання рішень у відповідних категоріях справи.

Поряд з цим, ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», яка стосується порядку виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, не передбачає можливості відновлення виконавчого провадження за відповідних умов.

Іншими словами, процесуальна можливість стягувача відновити виконавче провадження у категорії справ, де боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, передбачена лише за умови, якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку.

Враховуючи наведене, колегія суддів виходить з того, що без скасування постанови заступника начальника Мостиського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Буриш Л.А. від 05.10.2021 про закінчення виконавчого провадження №61319796, втрачається процесуальна можливість відновлення такого, тобто мають місце наслідки щодо неможливості розпочати знов виконавче провадження, передбачені частиною першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Поряд з цим, як зазначалося, вище стягувач ОСОБА_2 звертає увагу, що не зважаючи на те, що кількома рішеннями судів встановлено необхідність демонтажу димохідної труби, встановленої на даху гаража в господарстві ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , яка використовується для відведення димових газів, така труба існує та використовується, тобто рішення суду не виконано, його виконання звелося лише до формального переписання Акту державного виконавця від 04.10.2021 та, відповідно, постанови про закриття виконавчого провадження.

Заперечуючи доводи стягувача у цій частині, зокрема ОСОБА_1 , як боржник не долучив до апеляційної скарги жодних належних доказів, які б чітко підтверджували відсутність димохідної труби у відповідному місці, тобто спростовували доводи стягувача ОСОБА_2 .

З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить переконання про те, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо необхідності скасування постанови заступника начальника Мостиського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Буриш Л.А. від 05.10.2021 про закінчення виконавчого провадження №61319796, а доводи апеляційних скарги боржника ОСОБА_1 та Мостиського районного ВДВС у Яворівському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Львів), таких не спростовують.

Поряд з цим, оскільки обставини стосовно того, що димохідна труба знаходиться не над гаражем, а над приміщенням узаконеної котельні чи інших суміжних приміщень, не є предметом спірних правовідносин, колегія суддів, з метою уникнення будь якої преюдиції у майбутньому, такі до уваги не приймає та оцінки таким не надає.

Окремо колегія суддів звертає увагу, що положеннями ст.129-1 Конституції України, ч.1 ст.18 ЦПК України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Натомість, Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 Конвенції тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Hornsby v. Greece», п.40).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Мостиського районного відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) залишити без задоволення.

Ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 10 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 13 липня 2022 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк