12.07.2022 Справа №469/412/21
2/469/201/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2022 року смт.Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Тавлуй В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рогозевич С.О.

учасники справи:

представник позивача ОСОБА_1 - не з`явився,

відповідач ОСОБА_2 - не з`явилася,

відповідач ОСОБА_3 - не з`явився,

представник відповідачів ОСОБА_4 - не з`явилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач 24 травня 2021 року звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначав, що ОСОБА_5 на підставі заяви б/н від 14.04.2014 року, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, викладеними на банківському сайті www.privatbank.ua, складають договір про надання банківських послуг, отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок розмір якого, з урахуванням подальшого збільшення, склав 7000,00 грн. та зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, сплачувати комісії.

Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_5 кредит згідно з договором, позичальник, у свою чергу, не надала своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору.

Згідно свідоцтва про смерть від 25.09.2018 року позичальник ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 14.04.2014 року становить 5670,00 грн., у тому числі:

- заборгованість за тілом кредиту 5670,00 грн.;

Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в силу ч.3 ст.1268 ЦК України є спадкоємцями позичальника ОСОБА_5 , так як спільно проживали з нею на час відкриття спадщини, що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів з відміткою про реєстрацію, на виконання вимог ч.3 ст.1281 ЦК України щодо права кредитора спадкодавця пред`явити вимоги до спадкоємця, Позивачем 19.05.2020 року була направлена претензія кредитора до Березанської нотаріальної контори.

01.06.2020 року Позивачем була отримана відповідь Березанської нотаріальної контори.

16.01.2021 року до спадкоємців Позичальника було направлено лист-претензію, згідно якого Позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Посилаючись на наведені обставини позивач просив стягнути з відповідачів на його користь 5670,00 грн. заборгованість ОСОБА_5 за кредитним договором б/н від 14.04.2014 року.

Ухвалою Березанського районного суду від 16.09.2021 року відкрито провадження у справі та залишено без задоволення клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного провадження (а.с.78).

18 січня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.128).

У судове засідання представник позивача не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. У надісланій на адресу суду заяві від 11.07.2022 року представник позивача зазначив, що заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд розглянути справу без його участі (а.с.165)

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. У надісланих на адресу суду заявах від 11.07.2022 року представник відповідачів зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд розглянути справу без їх участі (а.с.169, 170).

У надісланих на адресу суду Відзивах на позовну заяву від 08.11.2021 року відповідачі позов не визнали з тих підстав, що вони не є спадкоємцями ОСОБА_5 , спадкова справа після її смерті не заводилася, позивач не надав доказів про прийняття ними у спадщину майна ОСОБА_5 та доказів про його вартість, а також доказів на підтвердження вручення їм листів-претензій кредитора (а.с.96-98, 106-108).

За таких обставин суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з вимогами ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст.1050, 1048, 625 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає обов`язок позичальника повернути позикодавцеві крім позики проценти від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлено договором. Ст.625 ЦК відносно розміру процентів є відсилочною, в залежності від розміру процентів встановлених договором або законом.

Судом встановлено, що 14.04.2014 року ОСОБА_5 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.22), у якій погодилася з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, та що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані її для ознайомлення.

Згідно з наданим Банком Розрахунком заборгованості за договором б/н від 14.04.2014 року, станом на 14.03.2021 року (а.с.16), заборгованість ОСОБА_5 за вказаним кредитним договором за тілом кредиту станом на 14.03.2021 року становить 5670,00 грн. яку просить стягнути позивач з відповідачів (а.с.16 на зв.).

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову суд виходить з наступного.

Позивач обґрунтовує свої вимоги посилаючись на те, що відповідачі є спадкоємцями позичальника ОСОБА_5 , які прийняли спадщину так як спільно проживали з нею на час відкриття спадщини.

Згідно наявної у справі матеріалів копії Свідоцтва про смерть від 25.09.2018 року позичальник ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.60).

За даними довідок Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області №85, №86 від 15.09.2021 року відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на момент смерті ОСОБА_5 проживали та були зареєстровані за тією ж самою адресою, що і спадкодавець, а саме; АДРЕСА_1 (а.с.81, 82).

Згідно інформації в.о. Завідувача Березанської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 26.05.2020 року №148/01-16 спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 не заводилася (а.с.63).

Відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом ч.3 ст.1281 ЦК України, на яку посилається позивач обґрунтовуючи свої вимоги, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

До матеріалів справи позивачем надано копії паспортів позичальника та відповідачів з відміткою про реєстрацію, за даними яких позичальник ОСОБА_5 та відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.55, 56, 57), з чого вбачається, що позивач був обізнаний про обставини реєстрації місця проживання відповідача та позичальника за однією адресою.

Згідно наявних у справі матеріалів, 29.04.2020 року позивач звернувся до Березанської нотаріальної контори з Претензією кредитора у порядку ст.1281 ЦК України, у якій, зокрема просив надати АТ КБ «Приватбанк» відомості про спадкоємців померлого боржника (а.с.62).

Згідно інформації в.о.Завідувача Березанської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 26.05.2020 року №148/01-16 спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 не заводилася (а.с.63).

За змістом інформації в.о.Завідувача Березанської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 26.05.2020 року №148/01-16 спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 не заводилася (а.с.63).

Вказану відповідь Березанської державної нотаріальної контори на Претензією кредитора позивач отримав 01.06.2020 року (а.с.63).

09.07.2020 року позивач направив відповідачам листи-претензії з вимогою сплати заборгованості позичальника ОСОБА_5 за договором б/н від 14.04.2014 року (а.с.64-65).

Про обставини і дату отримання інформації про смерть позичальника, а також інформації про проживання відповідачів за однією адресою з позичальником позивач у позові суд не повідомляє, як і не повідомляє про це Завідувача Березанської державної нотаріальної контори Миколаївської області у надісланій на його адресу Претензії кредитора.

Разом з тим, згідно даних наданого позивачем Розрахунку заборгованості за договором б/н від 14.04.2014 року, станом на 28.02.2019 року (а.с.14-15), банк отримав інформацію про смерть клієнта ОСОБА_5 13 лютого 2019 року (а.с.15 на зв.), тобто більш ніж за рік і два місяці до моменту його звернення до Березанської нотаріальної контори з Претензією кредитора в порядку ст.1281 ЦК України (а.с.62).

Крім того, як вбачається з наявної у матеріалах справи копії паспорту відповідача ОСОБА_3 з відміткою про його реєстрацію, посвідченої співробітником банку 11.06.2019 року, про обставини реєстрації місця проживання відповідача та позивальника за однією адресою позивачу було відомо не пізніше 11.06.2019 року (а.с.57, 58, 59).

Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, з наданих позивачем доказів та за відсутності доказів зворотного, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем факту його звернення до відповідачів з вимогами сплати заборгованості спадкодавця у шестимісячний термін, встановлений ч.3 ст.1281 ЦК України.

За змістом ч.4 ст.1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до викладеного, суд дійшов висновку, що для задоволення позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк відсутні підстави, передбачені законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: