Ухвала

15 червня 2022 року

м. Київ

справа № 398/167/19-ц

провадження № 61-9278св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - завідуюча Петрівської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Каліушко Оксана Юріївна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до завідуючої Петрівської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Каліушко Оксани Юріївни про визнання бездіяльності протиправною, визнання правочину несправедливим та нікчемним, визнання розпорядження неправомірним, за касаційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Олександрівського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2019 року у складі судді Крімченко С. А. та постанову Кропивницького апеляційного суду від 14 травня 2020 року у складі колегії суддів: Письменного О. А., Дуковського О. Л., Чельник О. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до завідуючої Петрівської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Каліушко О. Ю. про визнання бездіяльності протиправною, визнання правочину несправедливим та нікчемним, визнання розпорядження неправомірним.

Позовну заяву мотивовано тим, що після смерті його батька ОСОБА_2 Петрівською районною державною нотаріальною конторою Кіровоградської області була заведена спадкова справа № 109/2005. У цій спадковій справі міститься заповіт від 25 березня 2005 року, складений на користь

ОСОБА_3 від імені його батька, проте, на думку ОСОБА_1 , підписаний іншою особою.

Вважав, що зазначений правочин є нікчемним, оскільки він не відповідає вимогам законодавства та моральним засадам суспільства. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 звертався до державного нотаріуса з вимогою перевірити вказаний правочин на відповідність вимогам закону та визнати його нікчемним, проте повідомленням державного нотаріусу Каліушко О. Ю.

від 05 серпня 2014 року, йому було відмовлено. Цю відмову він оскаржував

у суді, проте його скарга була залишена без розгляду та роз`яснено йому право на подання до суду позову на загальних підставах.

Також ОСОБА_1 вважав, що відмова державного нотаріуса вчинити зазначену нотаріальну дію є проявом бездіяльності, оскільки відповідно

до підпункту 2.2 пункту 2 глави 3 та підпункту 5.1 пункту 5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, зобов`язано нотаріуса перевіряти чи не містить заповіт розпоряджень, що суперечать вимогам закону, а також при оформлені спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту та про його чинність на момент смерті заповідача.

Зазначав, що державний нотаріус не врахувала, що на час складення заповіту йому було 68 років, а також того, що він був непрацездатною дитиною свого батька, тому, на думку ОСОБА_1 , він не може бути позбавлений обов`язкової частки у спадщині.

Також ОСОБА_1 вважав, що набувач за заповітом від 25 березня

2005 року оформила в обхід нотаріуса Державний акт на всю земельну ділянку, яка належала йому та спадкодавцю. Заповіт складено

з недотриманням форми, у спірному заповіті не роз`яснено спадкодавцю зміст частин другої-четвертої статті 13, частини першої статті 27, частин першої, шостої статті 203, частини п`ятої статті 216, частини другої статті 228,

частини другої статті 1242, частини першої статті 1257 ЦК України.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив суд: визнати протиправною бездіяльність завідуючої Петрівської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Каліушко О. Ю. при розгляді його заяви щодо вчинення нотаріальної дії; визнати несправедливим правочин, складений від імені його батька ОСОБА_2 , та який був підписаний іншою особою 25 березня 2005 року; визнати заповіт

від 25 березня 2005 року нікчемним та застосувати наслідки недійсності правочину; визнати розпорядження про включення у зміст правочину

від 25 березня 2005 року Державного акта на земельну ділянку (пай)

серії 1 - КР № 00520816, зареєстрованого 21 травня 2002 року № 16, який належав ОСОБА_2 неправомірним, недійсним та несправедливим;

у рішенні суду зазначити ким були порушені, невизнані його, права

та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Олександрівського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 14 травня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Олександрівського міськрайонного суду Кіровоградської області

від 28 грудня 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи за позовом ОСОБА_1 до завідуючої Петрівської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області

Каліушко О. Ю. відмовлено. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Олександрівського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 14 травня 2020 року залишено без змін.

Короткий зміст вимог заяви

У січні 2022 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 у якій він просив ухвалити додаткове рішення у частині позовних вимог визнання несправедливим правочину, складеного від імені його батька ОСОБА_2 , та який був підписаний іншою особою 25 березня 2005 року.

ОСОБА_1 вважає, що за наслідками касаційного перегляду та при винесенні постанови від 03 листопада 2021 року Верховним Судом

не вирішено по суті позовну вимогу про визнання несправедливим правочину, складеного від імені його батька ОСОБА_2 , та який був підписаний іншою особою 25 березня 2005 року.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України і воно не може змінити суті основного рішення.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2021 року у справі

№ 760/34441/19-ц (провадження № 61-14841св20).

Переглядаючи рішення Олександрівського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 грудня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 14 травня 2020 року, за касаційною скаргою ОСОБА_1 й ухвалюючи судове рішення про залишення останнього касаційної скарги без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якими відмовлено у задоволенні всіх позовних вимог ОСОБА_1 , - без змін, Верховний Суд визнав, що оскаржувані заявником судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального

і процесуального права, тому відсутні підстави, передбачені статтею 270 ЦПК України для ухвалення додаткового рішення.

Ураховуючи, що Верховний Суд переглянув оскаржувані судові рішення

у частині всіх позовних вимог ОСОБА_1 у тому числі і позовних вимог про визнання несправедливим правочину, складеного від імені його батька ОСОБА_2 , та який був підписаний іншою особою 25 березня 2005 року

й погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо відмови

у задоволенні всіх позовних вимог, та не ухвалював судового рішення по суті зазначених у позові позовних вимог, тому відсутні підстави, передбачені статтею 270 ЦПК України для задоволення заяви та ухвалення додаткового рішення у справі.

У зв`язку із наведеним колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Керуючись статтею 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до завідуючої Петрівської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Каліушко Оксани Юріївни про визнання бездіяльності протиправною, визнання правочину несправедливим

та нікчемним, визнання розпорядження неправомірним відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович