Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3272/20

номер провадження 2/695/104/22

30 червня 2022 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Ушакової К.М.,

за участю: секретарів судового засідання - Андрейко Т.О., Солдат К.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Побиванця Ю.В.,

представника відповідача адвоката Луньової А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», комунального підприємства «Реєстраційний центр», державного реєстратора комунального підприємства «Реєстраційний центр» Діденка Олександра Петровича про визнання незаконними та скасування запису про державну реєстрацію права власності, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відновлення становища, яке існувало до порушення,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», комунального підприємства «Реєстраційний центр», державного реєстратора комунального підприємства «Реєстраційний центр» Діденка Олександра Петровича про визнання незаконними та скасування запису про державну реєстрацію права власності, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відновлення становища, яке існувало до порушення. В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 на праві власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 . 20.02.2008 ОСОБА_1 уклав кредитний договір з ПАТ «Промінвестбанк» № 02-21/08 від 20.02.2008 та іпотечний договір № 02-99/08, відповідно до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: житловий будинок та споруди під номером АДРЕСА_1 . 17.12.2012 між ПАТ «Промінвестбанк» і ТОВ «Кредитні ініціативи» відбулася заміна кредитора у зобов`язанні. ТОВ «Кредитні ініціативи» здійснило звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 20.02.2008 №02-99/08 в результаті чого 10.04.2019 право власності на будинок АДРЕСА_1 було зареєстровано за ТОВ «Кредитні ініціативи». Вважає дії відповідачів неправомірними оскільки не було встановлено факту наявності заборгованості за основним договором перед ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Кредитні ініціативи» не є кредитором у зобов`язаннях, що випливають з кредитного договору №02-21/08 від 20.02.2008. З інформаційної довідки Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна були зареєстровані обтяження - арешт нерухомого майна на підставі іпотечного договору 20.02.2008 та постанови ВДВС Золотоніського МРУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 20.09.2011, об`єкт обтяження будинок АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_1 , що не завадило відповідачу звернути стягнення та зареєструвати право власності на вказаний житловий будинок. Зазначив, що іпотекодержатель здійснює звернення стягнення на предмет іпотеки тільки після направлення іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення, та не усунення іпотекодавцем порушення у тридцятиденний строк з моменту отримання такої вимоги, а державна реєстрація права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, здійснюється державним реєстратором після надання доказів про направлення такої вимоги іпотекодавцю та завершення тридцятиденного строку з моменту отримання такої вимоги». ОСОБА_1 не отримував повідомлення ТОВ «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на предмет іпотеки від 28.01.2019 та в рекомендованому повідомленні про вручення не розписувався. Іпотекодержатель не може вважатися таким, що правомірно набув право власності на нерухоме майно за правочином, оскільки його умовами прямо пов`язано перехід до іпотекодержателя права розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки із моментом отримання іпотекодавцем вимоги про усунення порушень основного зобов`язання.

Враховуючи викладене вище, позивач просить визнати незаконним та скасувати запис про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Відновити становище, яке існувало до порушення його прав шляхом відновлення прав власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 20.01.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 08.04.2021 вирішено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»адвокат Луньова А.Г. подала до суду відзив на позов, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог з таких підстав. Правовою підставою для реєстрації права власності ТОВ «Кредитні ініціативи» на нерухоме майно, є відповідне іпотечне застереження в п.п. 5.3 Договору іпотеки 02-21/08 від 20.02.2008, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Стаття 37 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України "Про іпотеку". Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Ухвалою суду від 04.06.2021 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду у порядку загального позовного провадження.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Побиванець Ю.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Додатково у судовому засіданні пояснили, що державним реєстратором не надано до суду реєстраційної справи для огляду. Висновок про вартість будинку був складений без участі позивача. Позивач у зв`язку із заміною кредитора неналежним чином, не може знати, на який йому рахунок здійснювати погашення заборгованості.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»адвокат Луньова А.Г. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позов. Додатково пояснила, що реєстраційна справа для огляду у судовому засіданні не потрібна, оскільки усі необхідні копії документів з реєстраційної справи нею було надано до відзиву.

Представник комунального підприємства «Реєстраційний центр» та державний реєстратор комунального підприємства «Реєстраційний центр» Діденко О.П. у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши позивача, представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

20.02.2008 між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 02-21/08, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 170 000 грн., з розрахунку 17 % річних на строк до 19.02.2011 року.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань по кредитному договору 20.02.2008 між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, відповідно якого ОСОБА_1 передав в іпотеку банку нерухоме майно: житловий будинок на земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

17.12.2012 між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов`язувалося передати грошові кошти в розпорядження ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобов`язувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами.

Згідно з п.4.1 договору про відступлення права вимоги відступлення прав вимоги первісним кредитором новому кредитору, набуття новим кредитом прав вимоги та зміна кредитора за правами вимоги на нового кредитора набувають чинності у день укладення договору, за умови належного оформлення сторонами ( підписання та скріплення відбитком печаток сторін) реєстру позичальників. При цьому права вимоги, що виникають у майбутньому, набуваються новим кредитором з моменту їх виникнення, але в будь-якому разі після підписання сторонами реєстру позичальників.

З матеріалів досліджених у судовому засіданні справи № 695/1738/15-ц вбачається, що передачу невиконаних грошових зобов`язань ОСОБА_1 ТОВ «Кредитні ініціативи» підтверджено витягом з додатком № 1 до договору про відступлення прав за договорами забезпечення від 17.12.2012.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02.06.2010 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Промінвестбанк» заборгованість за кредитним договором №02-21/08 від 20.02.2008 в сумі 221 836,04 грн. Кредитний договір вказаним рішенням суду не розірваний і не припинений, а тому він є чинним і підлягає до виконання.

На час розгляду даної справи відомостей про те, що вказане вище рішення суду виконано, у матеріалах справи не має.

Отже, ТОВ «Кредитні ініціативи» отримало право звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 20.02.2008, укладеним між ОСОБА_1 і ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк». Даний факт підтверджений у судових рішеннях апеляційної і касаційної інстанцій, які набрали законної сили у справі № 695/1738/15-ц.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

31.01.2019 ТОВ «Кредитні ініціативи» через АТ «Укропошта» направило ОСОБА_1 рекомендоване повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку. Поштове відправлення провернулося відправникові з причини «за закінченням встановленого строку зберігання».

15.04.2019 державним реєстратором комунального підприємства «Реєстраційний центр» Діденком О.П.було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_1 за ТОВ «Кредитні ініціативи», .

Відповідно до висновку ТОВ «БІЗНЕС АССІТС» про вартість майна від 18.03.2019 ринкова вартість іпотечного майна 450 876 грн..

Як на підстави звернення до суду з позовом позивач посилається на не отримання повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, відсутність погодженої з ним оцінки нерухомого майна, порушення порядку проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст.575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.2 ст.590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно з ч.1 ст.36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Стаття 37 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Розділом 5 укладеного сторонами Іпотечного договору від 20.02.2008 був передбачений порядок звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізації.

Пунктом 5.1 іпотечного договору сторонами було погоджено, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 5.2 іпотечного договору сторонами було погоджено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися згідно цього договору в добровільному (позасудовому) порядку.

В пункті 5.3 іпотечного договору були встановлені способи звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання по кредитному договору в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». В даному випадку договір іпотеки виступає правовстановлюючим документом та є підставою для реєстрації права власності.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 16 цього Закону; 6) надання витягів з державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Аналіз викладеного свідчить про те, що застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, є одним із визначених законодавством способів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписуючи договір іпотеки, ОСОБА_1 погодив всі умови, які викладені в договорі; підтвердив свою згоду на передачу у власність іпотекодержателю предмета іпотеки у випадку виникнення у іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до умов іпотечного договору та вимог чинного законодавства України.

Щодо доводів позивача про не повідомлення про звернення стягнення, суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Пунктом 61 Порядку проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, який затверджений Постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127, визначений вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 9 та 15 Закону № 1952-ІУ порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, останній приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Згідно Порядку повернення від боржника належно направленої вимоги «за закінченням встановленого строку зберігання» свідчить про вжиття іпотекодержателем всіх заходів для відповідного повідомлення боржника про наявність заборгованості.

На виконання норм Закону України «Про іпотеку» ТОВ «Кредитні ініціативи» надіслав письмове повідомлення іпотекодавцю, про що свідчать відповідні докази в матеріалах справи. Однак, у зв`язку з ухиленням від отримання кореспонденції позивачем конверт було повернуто за закінченням терміну зберігання, що є належним доказом повідомлення позивача про намір кредитора звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до пунктів 8.5, 8.6 договору іпотеки сторони погодили, що усі повідомлення між сторонами здійснюються у письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів (або телеграм), чи приймаються кожною стороною власноручно. Питання, не передбачені даним договором, регулюються чинним законодавством України.

Згідно зі статтею 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця, аби надати йому можливість усунути порушення і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Згідно пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений Постановою КМУ №1127 від 25 грудня 2015 року, у редакції, чинній на час проведення спірних реєстраційних дій, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавщ; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Таким чином, іпотекодержатель здійснює звернення стягнення на предмет іпотеки тільки після направлення іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення, та не усунення іпотекодавцем порушення у тридцятиденний строк з моменту отримання такої вимоги, а державна реєстрація права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, здійснюється державним реєстратором після надання доказів про направлення такої вимоги іпотекодавцю та завершення тридцятиденного строку з моменту отримання такої вимоги».

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про не повідомлення позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки є неспроможними, оскільки товариством направлено на адресу іпотекодержателя і позичальника вимогу, однак, у зв`язку з ухиленням від отримання кореспонденції, конверт повернувся за закінченням терміну зберігання.

Вказаний висновок кореспондується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постановах: від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14- 278гс18; від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15 (провадження № 14-706цс19: аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду: від 03 червня 2020 року у справі № 363/568/18 (провадження № 61-49018 св 18), від 03 червня 2020 року у справі №359/8181/18 (провадження № 61-22164 св 191.

Посилання представника позивача на те, що кредитором не була здійснена належна оцінка іпотечного майна, є безпідставними, оскільки спростовуються фактичними обставинами справи.

Разом з тим, ні умовами іпотечного договору, ні Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень не передбачено надання державному реєстратору висновку про вартість іпотечного майна у випадку звернення стягнення на таке майно у позасудовому порядку.

Неповідомлення боржника ОСОБА_1 про зміну кредитора та незнання позивача на який рахунок і якої установи сплачувати заборгованість за кредитним договором, не є підставою для скасування рішення про державну реєстрацію, оскільки згода боржника на заміну кредитора законом не вимагається, кредитним договором не передбачена і такі судження позивача суд розцінює, як ухилення від сплати заборгованості за кредитним договором.

Щодо посилання позивача на строки позовної давності у даній справі та зловживання правом на звернення до суду ТОВ «Кредитні ініціативи», суд зазначає наступне.

У разі пропуску позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропуску поважними і прийняти рішення про задоволення позову (частина п`ята статті 267 ЦК України).

Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов`язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша статті 267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного.

Отже, відповідно до ЦК України, сплив позовної давності не є окремою підставою для припинення зобов`язання. Виконання боржником зобов`язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропуск позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов`язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо.

Таким чином, за загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстав пропуску позовної давності, зобов`язання не припиняється.

Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 Закону України «Про іпотеку», тобто припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені Законом України «Про іпотеку».

Законом України «Про іпотеку» не передбачено такої підстави для припинення іпотеки, як сплив позовної давності до основної чи додаткової вимог кредитора за основним зобов`язанням.

Таким чином, якщо інше не передбачене договором, сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет іпотеки (зокрема, за наявності рішення суду про відмову в цьому позові з підстави пропущення позовної давності) само по собі не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 15 травня 2017 року у справі № 6-786цс17, від 5 липня 2017 року у справі № 6-1840цс16, а також Верховного Суду, викладеними у постановах від 18 липня 2018 року у справі № 537/6072/16 (провадження № 61-35327св18), від 28 січня 2019 року у справі № 639/7920/16-ц (провадження № 61-33814св18).

Зважаючи на викладене, сплив позовної давності до основної вимоги про стягнення боргу за договором кредиту, не виключає можливості пред`явлення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору, яка не пов`язана із перебігом строку позовної давності.

За наявними в матеріалах справи відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна були зареєстровані обтяження - арешт нерухомого майна на підставі іпотечного договору 20.02.2008 та постанови ВДВС Золотоніського МРУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 20.09.2011, об`єкт обтяження будинок АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_1 .

На наявність вказаних обтяжень станом на час здійснення державної реєстрації права власності на будинок за іпотекодержателем посилається позивач, як на одну з підстав свого позову.

Поряд із цим, відповідно до положень п. 6 ч. 1, п. 7 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що були чинні на час здійснення спірної державної реєстрації, підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України "Про іпотеку". Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

З практики Європейського суду з прав людини убачається, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», комунального підприємства «Реєстраційний центр», державного реєстратора комунального підприємства «Реєстраційний центр» Діденка О.П. про визнання незаконними та скасування запису про державну реєстрацію права власності, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відновлення становища, яке існувало до порушення.Доводи позивача та його представника ґрунтуються на власному тлумаченні спірних правовідносин та положень ЦК України, Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позовних вимог за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Вікентія Хвойки 21; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35326253), комунального підприємства «Реєстраційний центр» (місцезнаходження: Черкаська обл., Христинівський р-н, с. Христинівка, вул. Дружби 4; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 41667240), державного реєстратора комунального підприємства «Реєстраційний центр» Діденка Олександра Петровича (місцезнаходження: Черкаська обл., Христинівський р-н, с. Христинівка, вул. Дружби 4) про визнання незаконними та скасування запису про державну реєстрацію права власності, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відновлення становища, яке існувало до порушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення буде складено 11.07.2022.

Суддя: К.М. Ушакова