ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3089/22 Справа № 180/1839/21 Суддя у 1-й інстанції - Хомченко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

при секретарі Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Дніпрі апеляційну скаргу Виконавчого комітету Марганецької міської ради на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Марганець в особі Марганецької міської ради, третя особа - Виконавчий комітет Марганецької міської ради, про визнання права власності в порядку набувальної давності,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що в 1988 році після землетрусу з селища Джанфіда Вірменської РСР він переїхав на постійне місце проживання в м.Марганець Дніпропетровської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Марганець переїхали і всі члени його родини: жінка - ОСОБА_2 і неповнолітні діти: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 . З того часу вони всі постійно мешкають в Україні у м.Марганець Дніпропетровської області. Він є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України.

З 1998 року і до теперішнього часу вони мешкають в будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується актом мешканців кварталу.

Також зазначив, що зазначений будинок раніше належав ОСОБА_7 , що підтверджується технічним паспортом на будинок. ОСОБА_7 помер в 1980 році, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті ОСОБА_7 в будинку до них ніхто не мешкав і будинок ніхто не прийняв у спадщину, тому він з родиною вселилися в цей будинок, здійснили ремонт і постійно мешкають в ньому. Іншого житла у них немає.

Факт проживання в цьому будинку з 1998 року до теперішнього часу можуть підтвердити сусіди. Крім того, факт проживання в цьому будинку підтверджується: актом мешканців кварталу, договором про надання послуг з водопостачання, актом перевірки димових каналів, рахунками та квітанціями про сплату за послуги водопостачання, електропостачання.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 арганець, в порядку набувальної давності.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2021 року задоволено позов ОСОБА_1 та визнано за ним право власності на будинок АДРЕСА_1 .

Додатковим рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2022 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з териториальної громади м.Марганець в особі Марганецької міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн.

Не погодившись з таким рішенням, ВК Марганецької міської ради подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Інші учасники процесу не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а оскаржуване рішення суду скасувати з ухваленням нового судового рішення по суті даного спору, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , згідно технічного паспорта належало ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в книзі реєстрації актів про смерть в Марганецькому міському відділі РАГСу Дніпропетровської області 17 березня 1980 року зроблено відповідний запис за №126 та видано свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1 , що у свою чергу підтверджується довідкою №80 від 29 вересня 1999 року, виданою Марганецьким міським відділом РАГСу Дніпропетровської області.

Позивач мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з 1998 року, що підтверджується актом голови квартального комітету від 01 серпня 2021 року.

За час проживання ОСОБА_1 доглядав за вказаним будинком, відремонтував його, уклав договори на користування водопостачанням, електроенергією, газом та заборгованість по сплаті комунальних послуг відсутня, що підтверджується відповідними матеріалами справи (а.с. 11-16).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пояснили суду, що позивач зайняв вищезазначений будинок з 1997 року, відновив та відремонтував його, і по сьгоднішній день проживає там з родиною.

Також судом першої інстанції було установлено, що рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09 березня 2006 року будинки АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 ець визнані відумерлою спадщиною.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач добросовісно заволодів будинком АДРЕСА_1 , який належить відповідачу, відкрито, безперервно володіє цим будинком протягом більш як 15 років, що підтверджується доказами дослідженими у судовому засіданні, тому вважав за необхідне задовольнити позовні вимоги, так як ОСОБА_1 набув право власності на цей будинок в порядку набувальної давності.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

За змістом ст.328 ЦК України набуття права власності - певний юридичний склад, із яким закон пов`язує виникнення в особи права власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, потрібно враховувати, зокрема, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна у її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалося протягом всього строку набувальної давності.

Набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю можливе лише за наявності у сукупності таких умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та безперервність строку володіння ним.

При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто, на початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто, ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Зазначений правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 27 вересня 2018 року у справі № 571/1099/16-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 683/2047/16-ц.

Так, правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто, це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч.1 ст.344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Отже, умовами набуття права власності за набувальною давністю є:

1) добросовісність користування майном, яке полягає у невчиненні особою перешкод власнику цього майна у реалізації ним свого права власності на це майно протягом 10 років; 2) відкритість користування, яке має бути очевидним для усіх інших осіб;

3) безперервність користування протягом 10 років;

4) відсутність документів, які б свідчили про наявність у громадянина прав на це майно.

Відсутність будь-якого з перерахованих елементів виключає можливість набуття права власності за набувальною давністю.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було установлено, що будинок АДРЕСА_1 , згідно рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 09 березня 2006 року у справі №20-30/06, визнано відумерлою спадщиною, яка відкрилася після смерті ОСОБА_10 , та визнано власністю територіальної громади м.Марганець в особі Марганецької міської ради.

Отже, ОСОБА_1 заволодів чужим майном, яке йому не належало, що у свою чергу виключає добросовісне заволодіння майном та можливість його набуття за набувальною давністю.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 щодо визнання за ним права власності на будинок АДРЕСА_1 в порядку набувальної давності, адже зазначений будинок є власністю територіальної громади м.Марганець в особі Марганецької міської ради.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, оскільки на викладене вище суд першої інстанції належної уваги не звернув, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню, на підставі ст.376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні даного позову.

Водночас, згідно вимог ст.141 ЦПК України, з позивача слід стягнути на користь скаржника, понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 362 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Марганецької міської ради задовольнити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Марганець в особі Марганецької міської ради, третя особа - Виконавчий комітет Марганецької міської ради, про визнання права власності в порядку набувальної давності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Виконавчого комітету Марганецької міської ради судовий збір у розмірі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн 00 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю. Петешенкова