Провадження № 2/161/601/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 липня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.

секретаря Демчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свій позов обґрунтовують тим, що вони є співвласниками житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказують, що в даному жилі зареєстрований відповідач, однак останній більше року там не проживає, не сплачує за комунальні платежі, участі в утриманні житла не бере.

Покликаючись на викладені обставини, просять суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

До початку розгляду справи позивачі подали суду заяву про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи у визначеному законом порядку. Заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не подав. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласниками житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 15.05.1998 року, договором дарування частини житлового будинку від 18.11.2005 року та витягом з Державного реєстру правочинів (а.с. 9-11).

Із довідки Департаменту ЦНАП Луцької міської ради вбачається, що у вказаному житлі квартирі, окрім позивачів, також зареєстрований відповідач (а.с. 14).

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Як з`ясовано судом та як вбачається з матеріалів справи, при перевірці працівниками Луцького РУП ГУНП України у Волинській області за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Підгаєцька, 28 встановлено, що ОСОБА_3 за вказаною адресою не проживає з 2020 року (а.с. 16).

А тому, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов про визнання відповідача таким, що втратив право користування належним позивачам житловим будинком підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 137, 141, 247, 258, 259, 263, 265, 280-282 ЦПК України, ст. 156 ЖК України, ст. 16, 319, 383, 391, 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 04 липня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Р.М. Кихтюк