Справа № 206/933/22
Провадження № 2/206/530/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2022 Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.

за участю секретаря судового засідання Дерця В.С.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про встановлення факту постійного місця проживання,

ВСТАНОВИВ:

08 липня 2021 року представник позивач ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про встановлення факту постійного місця проживання (а.с.1-3).

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 31 травня 2000 року ОСОБА_2 , її чоловіку, ОСОБА_4 , їх дочці, ОСОБА_5 , її дочці від першого шлюбу, ОСОБА_6 та онуку ОСОБА_7 , на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 . У 2015 році для зменшення сум оплати комунальних платежів, чоловік ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , прийняв рішення про необхідність зняття з реєстраційного обліку, так як, крім нього та неї, у квартирі ніхто не мешкав та їм було складно сплачувати комунальні послуги із розрахунку за 5 зареєстрованих осіб. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік, ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на усе належне йому майно, а саме: на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 . Так, ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за законом, та такою, що прийняла спадщину, так як постійно проживала разом з ним однією сім`єю на момент відкриття спадщини. У цьому році для оформлення спадкових прав після смерті чоловіка ОСОБА_2 звернулася до Приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу, ОСОБА_8 для отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка їй було відмовлено з тієї причини, що на момент смерті ОСОБА_4 , останній не був зареєстрований ані за однією адресою (тобто, відсутнє документальне підтвердження постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини), а ОСОБА_2 не подала у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_9 на час відкриття спадщини за законом, або за заповітом, таких, що прийняли спадщину, немає. Дочка спадкодавця, ОСОБА_5 , хоча й була зареєстрована за постійним місцем проживання - у кв. АДРЕСА_1 , проте на момент смерті спадкодавця постійно проживала за іншою адресою: АДРЕСА_2 , тому, в силу положень ч.3 ст.1268 ЦК України, не може вважатися такою, що прийняла спадщину. (а.с.1-3)

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову з підстав викладених у ньому.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, по час, дату та місце судового засідання повідомлялась належним чином. На адресу суду надіслала заяву про розгляд справи за її участю, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечувала.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

01.04.2022 ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська по справі було відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого розгляду.

02.06.2022 ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська витребувати у приватного нотаріусу Приватного нотаріуса Хорошманенко Н.С. (за адресою: АДРЕСА_3 ) належним чином засвідчену копію спадкової справи номер у спадковому реєстрі 68890381, відкритої після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.32).

03.05.2022 від представника позивача ОСОБА_1 надійшла заява про допит свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

17.05.2022 року від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, проти задоволення позивних вимог не заперечувала (а.с.34-35).

10.06.2022 від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Н.С. надійшла до суду копія спадкової справи після смерті ОСОБА_4 (а.с.37-56).

Ухвалою від 22.06.2022 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.57).

Під час розгляду справи судом заслухано представника позивача, свідків, досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

27.06.2022 в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 30.07.1983 ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_13 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на ОСОБА_2 про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.16).

ОСОБА_14 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якоїї є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.7).

02.03.2019 ОСОБА_15 зареєстрував шлюб з ОСОБА_16 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на ОСОБА_3 про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 31 травня 2000 року виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів, посвідчив що квартира загальною площею 60,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_4 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та членам її сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_14 (а.с.4).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Дніпро помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 14 лютого 2017 року Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.5).

Згідно з довідкою № 3274 від 12.08.2021 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою: АДРЕСА_4 , до складу сім`ї/зареєстрованих входять: ОСОБА_2 (уповноважений власник, співвласниця) зареєстрована 03.02.1987, ОСОБА_3 (донька, співвласниця) зареєстрована 13.04.2000, ОСОБА_6 (донька, співвласниця) зареєстрована 03.10.1991, ОСОБА_7 (онук, співвласник) зареєстрований 12.10.2009, ОСОБА_17 (онука) зареєстрована 11.08.2021, ОСОБА_4 (чоловік, співвласник) зареєстрований 03.02.1987 знятий з реєстрації 07.05.2015 (а.с.19.

Відповідно до акту про фактичне місце проживання особи від 20.12.2021, посвідченого підписами трьох сусідів вбачається, що за адресою: АДРЕСА_4 , на момент смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживали ОСОБА_4 та його дружина, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 були зареєстровані, про те не проживали (а.с.12).

Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі під № 67882081 від 21.12.2021, складеним приватним нотаріусом Хорошманенко Н.С., згідно з яким до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис спадкової справи під №68890381 де спадкодавцем є ОСОБА_4 ( а.с.13)

Постановою від 19 січня 2022 року, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Н.С. відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки ОСОБА_2 постійно не проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.14).

На виконання ухвали суду від 02 червня 2022 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Н.С. надано копію спадкової справи № 278/2021, відкритої після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , в якій зокрема є: заява ОСОБА_2 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири від 21.12.2021, копія свідоцтва про смерть, видане на ім`я ОСОБА_4 , копія паспорту виданого на ім`я ОСОБА_2 , копія довідки РНОКПП виданої на ім`я ОСОБА_2 , копія свідоцтво про шлюб, копія свідоцтва про право власності на житло від 31.05.2000, копія довідки № 3274 від 12.08.2021 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, копія інформаційної довідки зі спадкового реєстру спадкової справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), копія запиту приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Н.С. до відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства паспортизації та реєстрації ГУ ДМС України та відділ формування та ведення реєстру територіальної громади, щодо надання довідки про реєстрацію на день смерті ОСОБА_4 , копія відповіді на запит складеної начальником відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацією місця проживання управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції, згідно з якої встановлено, що громадянин ОСОБА_4 , зареєстрованим на території Дніпропетровської області або знятим з реєстраційного обліку не значиться, копія відповіді на запит наданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації відділ формування та ведення реєстру територіальної громади, відповідно до якої встановлено, що згідно даних реєстру територіальної громади м. Дніпра місце проживання ОСОБА_4 було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 з 03.02.1987 по 07.05.2015, копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 19.01.2022 (а.с.37-56).

За клопотанням представника позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які одностайно підтвердили факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 , на час смерті останнього ( ОСОБА_4 ).

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Верховний Суд в Правових позиціях, що викладені у постанові від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 та постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, звертав увагу на те, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року №4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» судам роз`яснено, що відповідно до глави 4 Закону України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається громадянам, організаціям, державі нотаріальними конторами за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у встановленому чинним законодавством порядку. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визначення права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Згідно з роз`ясненням, що міститься у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013. № 24-53/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності, як спосіб захисту, має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивача про встановлення факту її постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини підлягає до задоволення, факт, який просить встановити позивач має юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить вирішення її особистих майнових прав.

Статтею 1218 ЦК України визначено до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Частинами 1, 2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою .

Як передбачено ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим ч. 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

В той же час, ч. 5 ст. 1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно - правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Виходячи з вищевикладеного вбачається, що після смерті ОСОБА_4 , залишилась спадщина у вигляді 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 . З матеріалів справи видно, що після смерті ОСОБА_4 , крім позивача, інші спадкоємці за законом, або за заповітом, таких, що прийняли спадщину, відсутні, а відповідач ОСОБА_3 подала до суду письмову заяву, відповідно до якої проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 не заперечувала.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Статтями 77 - 80 ЦПК України встановлено критерії доказів, а саме їх належність, допустимість, достовірність та достатність.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Вирішуючи позов по суті, суд, також, звертає увагу, що відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.4,5,19,258-265,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про встановлення факту постійного місця проживання - задовольнити. Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) разом із чоловіком ОСОБА_4 за адресою: кв. АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Повне судове рішення складено 30.06.2022

Суддя О.В. Поштаренко