Справа№ 522/1378/22
Провадження№2/522/2879/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 липня 2022 року

Приморський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого судді Косіциної В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом надання вільного доступу до майна.

ВСТАНОВИВ:

19 січня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом надання вільного доступу до майна.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому належить Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 . При посвідченні права власності він отримав ключі від квартири та вселився до квартири, але через хворобу батька вимушений був переїхати до нього. На початку 2019 року здійснивши спробу потрапити до квартири, але зіткнувся з протистоянням з боку співвласниці, яка змінила замки та незаконно не впускає до приміщення, чим чинить перешкоди у користуванні майном.

09 лютого 2022 року ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом надання вільного доступу до майна залишено без руху.

18 лютого 2022 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків з квитанцією про сплату судового збору.

23 лютого 2022 рокуприйнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи.

11 травня 2022 року на електронну адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про проведення засідання без його участі, свої позовні вимоги підтримує.

17 травня 2022 року до суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про зміну предмету позову, в якій просив суд усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном, а саме Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 шляхом вселення до вищевказаної квартири.

07 липня 2022 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Просив також стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 19000 гривень та судовий збір у розмірі 992,40 гривень з відповідача.

В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, також в ній він зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у нього даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

В даній справі відповідачі належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; двічі не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, не подали відзив. Позивач в свою чергу не заперечував проти винесення заочного рішення, а тому суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, вирішив розглянути справу заочно.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, викладеній в його заяві, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді в порядку письмового провадження на підставі наявних у справі доказів.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Судом на підставі доказів наданих позивачем встановлені наступні обставини, юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 від ОСОБА_3 на підставі договору дарування прийняв в дарунок Ѕ частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 71,1 кв. м., загальною площею 104,2 кв. м. (а.с. 3).

Вказане підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 5).

Вказана квартира за адресою АДРЕСА_2 була належала ОСОБА_3 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31.03.2011 року (справа № 2-814/11) про розподіл спільного майна подружжя, що набрало законної сили 22.09.2011 року.

Крім того, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна слідує, що інша частина в розмірі Ѕ вказаної квартири належить відповідачу ОСОБА_2 .

Протягом певного часу, позивач після вселення до квартири не проживав в ній та переїхав в інше помешкання, через хворобу батьку, який потребував постійного стороннього догляду, про що надав відповідну медичну документацію (а.с. 7-9).

Позивач стверджує, що відповідачем ОСОБА_2 здійснюються перешкоди в користуванні майном, а саме Ѕ вказаної квартири.

Відповідач змінила замки в квартирі, чим унеможливлюється потрапляння позивача до квартири. На прохання позивача зустрітись та вирішити питання, відповідач ухиляється, посилаючись на різні обставини.

На підтвердження вказаних обставин, позивач надав копії звернень та відповідей правоохоронних органів з цього приводу.

Так з відповіді начальника Приморського ВП в м. Одесі Коцар О. від 26.05.2020 року № 36/10925 слідує, що при наявності необхідних правовстановлюючих документів він може користуватись частиною квартири по АДРЕСА_2 , в разі виникнення спірних питань їх необхідно вирішувати в судовому порядку (а.с. 6).

Також позивачем надано пояснення від 14.08.2020 року, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 14.08.2020 року та заяву до начальника ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області від 10.06.2021 року.

Згідно до ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. ст. 317, 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У постанові Верховного Суду України, від 27 травня 2015 року, у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення ст. 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Згідно правової позиції ВСУ, викладену у Постанові, від 16.11.2016 року по справі № 6- 709цс16 ВСУ, в якій зазначено, що у відповідності до положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Отже, наведені вище норми цивільного законодавства України та встановлені в ході судового розгляду обставини дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Судом встановлено, що відповідач є власником іншої частки квартири, яка належить на праві приватної власності також і позивачу, між сторонами відсутній договір щодо права та порядку користування відповідачем квартирою, відповідач перешкоджає позивачу користуватися належною йому власністю, що, відповідно, порушує право власності позивача, який має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном та вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб, будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним, а саме вселення до квартири.

Згідно ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею певних дій, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У відповідності до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Закріпивши принцип змагальності сторін, цивільне судочинство гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог щодо усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, з урахуванням чого вважає позов підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до змісту ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судом встановлено, що позивачем понесенні витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн., що підтверджується матеріалами справи та враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Водночас, позивач просив стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 19000 гривень та в обґрунтування витрат надав договір № 65012019 про надання правової допомоги від 20.01.2019 року, витяг з договору № 65012019 від 20.01.2019 року про надання правової допомоги та додаткової угоди до договору про надання правової допомоги № 65012019 від 20.01.2019 року, за якими за надання правової допомоги відповідно до умов договору про надання правової допомоги Клієнт виплачує Бюро гонорар в сумі 19000,00 гривень та протягом 1 днів після підписання договору про надання правової допомоги Клієнт сплачує Бюро аванс в розмірі 100% від суми гонорару, визначеного в пункті 1 цієї Додаткової угоди.

Проте, жодних доказів на підтвердження факту здійснення оплати у визначеному розмірі позивачем не надано.

Так само з наданих угод не вбачається, що вони укладені з метою надання правової допомоги у вказаній справі

Позовна заява підписана особисто позивачем, як і всі клопотання по справі.

Жодних доказів отримання будь якої правої допомоги саме по вказаній справі на підставі договору від 20.01.2019 року позивачем не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-77, 81, 141, 247, 263-265, 282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом надання вільного доступу до майна задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір у загальній сумі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 14 липня 2022 року.

Суддя Косіцина В.В.

14.07.22