Провадження № 4-с/185/15/22
01 березня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи : Павлоградський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 на рішення, дії державного виконавця, суд
В С Т А Н О В И В :
В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.01.2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини у зв`язку з проживанням з нею дитини - стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 листопада 2015 року та до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 27 листопада 2015 року та до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 01.02.2016 року Павлоградським міськрайонним судом видані виконавчі листи. Державним виконавцем Павлоградського ВДВС Кошеваровою О.А. було відкрито виконавче провадження № 52771672. Боржником рішення суду не виконувалось, аліменти на користь стягувача не сплачувались, в результаті чого станом на день трьохріччя дитини, тобто 02.07.2018 року утворилась заборгованість по цим аліментам в розмірі 35 285, 10 грн. У січні 2022 року при зверненні до ДВС щодо стягнення цієї заборгованості заявниці було повідомлено, що державним виконавцем Кошеваровою О.А. 13.10.2020 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 52771672 та надана її копія. На даний час державний виконавець Кошеварова О.А. звільнилась. Стягувач вважає, що рішення і дії державного виконавця є неправомірними і незаконними та порушують її права і свободи.
В судове засідання представник заявниці адвокат Суботіна Н.М. не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.
Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, доходить висновку що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таки підстави.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Вказані виконавчі листи прийняті до виконання Павлоградським відділом державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Як зазначає заявник при зверненні до Павлоградського ВДВС в січні 2022 року з приводу невиконання рішення суду їй було повідомлено, що виконавче провадження про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 до досягнення дитиною трирічного віку закрито. Копія постанови про закриття виконавчого провадження їй не надсилалась.
Відповідно до ч. 2 - 4 ст. 13 Конституції України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.
Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
За ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі в тому числі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Стаття 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок закінчення виконавчого провадження.
Так, згідно з п. 7 цієї статті, виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.
Тобто, законодавець прямо забороняє закінчувати виконавче провадження у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення при наявності заборгованості боржника за цим виконавчим провадженням.
Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», в свою чергу, передбачені наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа у разі закінчення виконавчого провадження.
Однак, в порушення зазначених вище правових норм, державним виконавцем Кошеваровою О.А. виконавче провадження № 52771672 було закінчено на підставі п. 7 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» при наявності у боржника ОСОБА_2 заборгованості зі сплати аліментів на її утримання в сумі 35 285, 10 грн.
Також, згідно зі ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.
В порушення вимог, зазначених в цій правовій нормі, стягувачу своєчасно не направлялась вказана вище постанова державного виконавця, у зв`язку з чим були порушені її права на своєчасне повідомлення і потягло за собою інші порушення її прав, як то права на своєчасне оскарження рішень, дій и бездіяльності державного виконавця та прав, встановлених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:
1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;
2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;
3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;
4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
Тобто, даною правовою нормою встановлено, що державним виконавцем у разі існування заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, виносяться зазначені вище постанови.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.
Ст. 55 Конституції України зазначає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Право кожного на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод закріплене даною статтею Конституції і є універсальним юридичним засобом відстоювання людиною свого правового статусу в будь-якій конкретній життєвій ситуації.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.
Частиною 1- 2 ст. 451 ЦПК України встановлює, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Отже суд вважає що вимоги заявниці про визнання дій державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження неправомірними та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження є законними обгрунтованими та підлягають задоволенню.
В свою чергу, скарга в частині визнання неправомірними дії державного виконавця щодо неповідомлення стягувача про закінчення виконавчого провадження, зобов`язання ПавлоградськогоВДВС застосувати до боржника заходи передбачені ч. 9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» та зобов`язання Павлоградського ВДВС внести відомості про боржника до Єдиного реєстру боржників, задоволенню не підлягає, оскільки оскарження таких дій/бездіяльності не передбачено статтями 447-451 ЦПК України та виходить за межі повноважень суду при розгляду скарги на дії/бездіяльність державного виконавця під час виконання рішення суду.
Керуючись ст. 259, 260, 261, 451 ЦПК України, суд, -
Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи : Павлоградський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 на рішення, дії державного виконавця задовольнити частково.
В іншій частині відмовити.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 10.03.2022 року.

Суддя С. Г. Юдіна