Провадження № 2/742/351/22
Єдиний унікальний № 742/4708/21
РІШЕННЯ
24 червня 2022 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого-судді Фетісової Н.В., за участю секретаря судового засідання Шептун В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у нього та відповідача по справі ОСОБА_2 народилася дочка ОСОБА_3 . 29 березня 2021 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області видано судовий наказ про стягнення з позивача аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 05 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно судового наказу про стягнення аліментів №2-6029-1 виданого Судом Мінського району Мінської області Республіки Білорусь 30.10.2010 року, позивач здійснює перерахування грошових коштів на банківську картку відповідача, що підтверджується випискою з його поточного банківського рахунку. За 2020 рік на користь відповідача, ОСОБА_2 , позивачем було сплачено 2236 Білоруських рублів, що по курсу НБУ станом на 20.10.2021 рік (1 білоруський рубль прирівнюється до 10,75 грн.). Крім того, мати позивача ОСОБА_4 , 1937 року народження, яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , перебуває на утриманні позивача та потребує постійного нагляду.
Перераховані вище обставини поставили позивача в скрутне матеріальне становище, він не має коштів для існування і не може дозволити купити собі та своїй сім`ї найнеобхідніше, тому позивачем і подано до суду позов про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ј частини заробітку (доходу) платника аліментів на 1/8 частку заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно.
Ухвалою суду від 23 грудня 2021 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 24 січня 2022 року.
Ухвалою суду від 24 січня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача та позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів підтримали в повному обсязі та просили задовольнити позов.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, з невідомих для суду причин, хоча про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа 16.05.2022 року.
Згідно наданого через канцелярію суду заперечення на позовну заяву, категорично заперечує щодо задоволення позовних вимог. Свої заперечення мотивує тим, що після розлучення дитина залишилася проживати разом з нею. Всі витрати пов`язані з навчанням, розвитком, відпочинком, лікуванням повністю лягли на її плечі. Позивач свої обов`язки по вихованню дитини не виконує, з дитиною не спілкується, будь-які додаткові витрати на дочку не несе. Після винесення Прилуцьким міськрайонним судом наказу про стягнення з позивача аліментів, тривалий час ухилявся від їх виплати, неодноразово подавав до суду позови з вимогами скасувати наказ про стягнення аліментів. Відповідач вважає, що в силу особистої неприязні позивач упереджено ставиться до неї, а пред`явлення даного позову є методом впливу на неї, з метою погіршення становища їхньої неповнолітньої дитини. Таким чином позивач зловживає своїм правом звернення до суду за захистом порушених або оспорюваних прав, свобод або законних інтересів, так як порушення його прав не може бути і інтереси позивача не ущемлені. Також відповідач зазначає, що позивач має дуже добре матеріальне становище, працює лікарем, в Республіці Білорусь має дозвіл на постійне проживання, отримує військову пенсію в Республіці Білорусь, також він має дохід з земельної ділянки, яка знаходиться в оренді СТОВ «Дружба-Нова» з якого ніяких відрахувань на користь дитини не робить. На даний момент позивач не має сім`ї, не має інших неповнолітніх дітей.
Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав:
Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Як зазначено у ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася дочка ОСОБА_3 .
Згідно судового наказу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 березня 2021 року у справі №742/852/21 (№ 2-н/742/158/21), стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ј частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с.7).
Згідно копії довідки Міськрайонного центру надання адміністративних послуг від 10 липня 2020 року за №1276, ОСОБА_4 , 1937 року народження та ОСОБА_3 , 2008 року народження, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).
Згідно визначеного судового наказу про стягнення аліментів №2-6029-1 виданого Судом Мінського району Мінської області Республіки Білорусь 30 грудня 2019 року з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 25% усіх заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму в середньому на одну особу населення, щомісячно, починаючи з 24 грудня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9).
Відповідно до роздруківки з банківської картки позивача за період з 01 березня 2020 року по 31 травня 2020 року вбачається, що позивач щомісячно отримує військову пенсію та заробітну плату з Державної установи «Республіканська клінічна психіатрична лікарня», а також здійснював грошові перекази на рахунок відповідача (а.с.12-26).
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати.
Крім того, ст.192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилається на те, що на даний час його матеріальний стан сильно змінився, проте не надав доказів про погіршення свого матеріального становища, з матеріалів справи не вбачається, що позивач змінив місце роботи чи його заробітна плата зменшилась. Навпаки, згідно роздруківки з банківської картки позивача за період з 01 березня 2020 року по 31 травня 2020 року вбачається, що позивач має стабільний дохід, а саме: військову пенсію та заробітну плату з Державної установи «Республіканська клінічна психіатрична лікарня».
Доводи позивача, про те, що на його утриманні перебуває мати ОСОБА_4 , яка є непрацездатною за віком та потребує його утримання та постійного нагляду, самі по собі не є достатньою підставою для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, без підтвердження погіршення майнового стану платника аліментів. Позивачем не подано доказів про потребу матері у матеріальній допомозі та про те, що він не спроможний надавати таку допомогу. Крім того, суд враховує, що мати позивача будучи пенсіонером отримує пенсію. Дані про те, що ця пенсія є меншою, аніж законодавчо встановлений мінімум, матеріали справи не містять.
Стосовно перерахованих позивачем грошових коштів на банківську картку відповідача в період з 01.03.2020 року по 31.05.2050 року, що підтверджується роздруківками з банківської картки, суд зазначає, що надання одним із батьків, у добровільному порядку матеріальної допомоги неповнолітній дитині є його правом, та не звільняє його, як одного з батьків, від обов`язку утримання дитини (сплати аліментів).
Суд вважає, що позивач не надав доказів, які підтверджують зміну його майнового стану в бік погіршення, та не навів обґрунтованих підстав для зменшення розміру аліментів.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
За таких обставин, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з перебуванням на його утриманні матері ОСОБА_4 . Відповідно до судового наказу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 березня 2021 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та суперечитиме її інтересам.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених судовим наказом Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 березня 2021 року, тому у позові слід відмовити.
Враховуючи, що у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, судовий збір покласти на позивача в зв`язку з відмовою в позові.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.182,192 СК України, суд,-
В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про зміну способу стягнення аліментів із твердої грошової суми на частку від доходу відмовити в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 27 червня 2022 року.

Суддя Наталія ФЕТІСОВА