Ухвала

14 липня 2022 року

м. Київ

справа № 489/1777/17

провадження № 61-9259св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 29 квітня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення.

У червні 2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння.

Протокольною ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2017 року позов ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження із зустрічним позовом ОСОБА_5 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення задоволено.

Виселено ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано 3/5 частки квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 3/10 часток квартири АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Міхняєвою А. А., та зареєстрований в реєстрі за № 369, укладений 28 грудня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в частині купівлі-продажу 3/10 часток квартири.

Витребувано з володіння ОСОБА_1 3/10 часток квартири АДРЕСА_1 та передано її у володіння - ОСОБА_5 .

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2018 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_5 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 .

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2018 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Усунуто перешкоди у користуванні та розпорядженні майном ОСОБА_1 шляхом виселення ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 .

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 20 листопада 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (провадження № 61-9093св19).

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 29 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2018 року в частинах визнання частки квартири спільною власністю подружжя, визнання права власності на частку квартири, визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна - змінено.

Визнано 58/100 часток квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 29/100 частки квартири АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Міхняєвою А. А., та зареєстрований в реєстрі за № 369, укладений 28 грудня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в частині її продажу 29/100 часток.

Витребувано з володіння ОСОБА_1 29/100 часток квартири АДРЕСА_1 та передано її у володіння ОСОБА_5 .

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2020 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, просила скасувати рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 29 квітня 2020 року і ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 , а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовити.

Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2018 року та постанови Миколаївського апеляційного суду від 29 квітня 2020 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 29 квітня 2020 року залишено без руху для усунення недоліків.

У липні 2020 року заявником у встановлений судом строк недоліки касаційної скарги усунуто.

Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 29 квітня 2020 року, зупинено дію постанови Миколаївського апеляційного суду від 29 квітня 2020 року до закінчення касаційного провадження і витребувано із Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу № 489/1777/17.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Підставами касаційного оскарження рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2018 року та постанови Миколаївського апеляційного суду від 29 квітня 2020 року заявник зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2020 року у справі № 703/3090/17 (провадження № 61-12473св19).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець