Провадження №2/523/1047/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2022 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мельніченко Г. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в порядку загального позовного провадження в місті Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку,

зустрічним позовом ОСОБА_3 , котра виступає в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина, ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ), третя особа: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (65025, м. Одеса, пр. Добровольського, 106) про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні житлом та вселення,-

Установив:

Позивач за первісним позовом звернулась до суду з зазначеним позовом та з урахуванням уточненої позовної заяви просила визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що витратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування вимог посилається на те, що ОСОБА_1 є користувачем квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Право користування підтверджується відміткою в паспорті про місце реєстрації Позивача за вказаною адресою та довідкою про склад сім`ї.

Відповідно до довідки про склад сім`ї від 28.10.2019 у даній квартирі зареєстровані шестеро людей, а саме:

1. Відповідальна - ОСОБА_7 , 1934 року народження.

2. ОСОБА_8 , 1985 року народження, зареєстрована з 2001 року.

3. ОСОБА_9 , 2004 року народження, зареєстрований з 2018 року.

4. Син - ОСОБА_6 , 1956 року народження, зареєстрований з 1978 року.

5. ОСОБА_10 , 1959 року народження, зареєстрована з 200- року.

6. ОСОБА_11 , 1998 року народження, зареєстрована з 2000 року.

Однак, ОСОБА_2 не проживає в житловому приміщенні понад 1 рік без поважних причин, про що складено акт непроживання особи за місцем реєстрації від 28.10.2019.

Таким чином, Відповідач на даний час прописана (зареєстрована) за вищевказаною адресою, хоча фактично, в зазначеній квартирі ніколи не проживала та не проживає. У ОСОБА_2 відсутнє особисте спальне місце, речі побуту та будь-яке її майно за місцем її реєстрації. Відповідач не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере і взагалі квартирою вона не цікавиться.

Слід зазначити, що перешкод в користуванні жилим приміщенням ні Позивач, ні інші члени сім`ї Відповідачу не чинили. Факт реєстрації Відповідача за вказаною адресою порушує право Позивача на вільне розпорядження і користування майном, зокрема вона позбавлена можливості оформити субсидію та відкрити особистий рахунок, що і стало причиною звернення ОСОБА_1 до суду із зазначеним позовом.

ОСОБА_3 21 січня 2020 року звернулась до суду із зустрічним позовом та просила проголосити рішення, котрим Зобов`язати відповідачів ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 не чинити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її малолітньому сину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_3 та вселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її малолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у квартиру АДРЕСА_3 .

Вимоги позову обґрунтувала тим, що бабуся позивачки за зустрічним позовом, ОСОБА_7 ,яка була наймачем , померла у квітні 2019 року. При житті бабусі ОСОБА_3 проживала разом з нею у кімнаті, там знаходилися її речі. позивачка надавала бабусі гроші для сплати комунальних послуг. ОСОБА_1 була проти проживання ОСОБА_3 у квартирі, але була жива бабуся, яка бажала, щоб остання проживала разом з нею та батьком, доглядала за нею, купляла продукти харчування. ОСОБА_1 постійно чинила перешкоди у користуванні спірною квартирою, учиняла сварки, та після смерті бабусі вона вирішила позбавити права на користування спірним житлом та права на приватизацію.

Після смерті бабусі ОСОБА_3 була вагітна та не могла ставити під загрозу життя свого на той час ще ненародженого сина оскільки ОСОБА_1 влаштовувала сварки та не впускала її до квартири, що стало причиною її відсутності у спірної квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в ОСОБА_3 народився син, ОСОБА_4 .

18.12.2019 року ОСОБА_3 зареєструвала його місто мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , що говорить про те, що вона не утратила зв`язку з житлом та намагалася повернутися до кімнати, де проживала разом з бабусею. Малолітня дитина не може проживати у квартирі без своїх батьків.

Як зазначила позивачка у своєму позові, після народження сина деякий час вона не мала можливості проживати у вказаній квартирі, тому як після пологів їй був потрібен сторонній догляд у зв`язку з операцією (кесарів розтин) .

На теперішній час відповідачі не впускають ОСОБА_3 у квартиру та змінили вхідні замки.

У квартирі АДРЕСА_3 проживають ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та її син, ОСОБА_9 . Квартира складається з двох жилих кімнат.

10.01.2020 року ОСОБА_3 звернулася до Суворовського відділу поліції у м.Одесі з заявою про вселення до квартири у якій виклала всі обставини.

Як зазначила позивачка за зустрічним позовом, іншого житла в неї та її дитини не має, що підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На теперішній час ОСОБА_3 тимчасово мешкає у батьків батька свого сина.

Окрім того повідомила суд, що ОСОБА_1 має у власності шість квартир у місті Одесі на праві власності. Одну з цих квартир (квартира АДРЕСА_4 ) їй подарувала покійна бабуся, тому як сподівалася, що спірна квартира частково залишиться ОСОБА_3

14 листопада 2019 р. (л.с.15,16) провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

На адресу суду 21 січня 2020 року надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 , котра виступає в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина, ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ), третя особа: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (65025, м. Одеса, пр. Добровольського, 106) про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні житлом та вселення.

22 січня 2020 р. (л.с.61,62) суд прийняв до спільного розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 , котра виступає в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні житлом та вселення. Також суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 16 березня 2020 року судом прийнято до розгляду заяву про уточнення позовних вимог ОСОБА_14 , представника позивача ОСОБА_1 , що подана в рамках розгляду цивільної справи за №523/17108/19. (а.с. 86).

Представник ОСОБА_1 , адвокат Аруцева І. Г. надала клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача за первісним позовом, просила задовольнити уточнені позовні вимоги в повному обсязі та відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог в повному обсязі. (а.с. 187).

Представник ОСОБА_3 , адвокат Сєдова Л. П. надала клопотання про розгляд справи по суті позовів за її відсутності та відсутності відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом. Просила задовольнити зустрічні позовні вимоги в повному обсязі та відмовити у задоволенні первісного позову. (а.с. 186,188).

Відповідачі за зустрічним позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, просили відмовити у задоволенні зустрічного позову. (а.с. 67,68).

Третя особа за зустрічним позовом орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не прибула, про розгляд справи повідомлена належним чином.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності представника третьої особи за зустрічним позовом.

З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог за первісним позовом та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є користувачем квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Право користування підтверджується відміткою в паспорті про місце реєстрації Позивача за вказаною адресою та довідкою про склад сім`ї.

Відповідно до довідки про склад сім`ї від 28.10.2019 у даній квартирі зареєстровані шестеро людей, а саме:

1. Відповідальна - ОСОБА_7 , 1934 року народження.

2. ОСОБА_8 , 1985 року народження, зареєстрована з 2001 року.

3. ОСОБА_9 , 2004 року народження, зареєстрований з 2018 року.

4. Син - ОСОБА_6 , 1956 року народження, зареєстрований з 1978 року.

5. ОСОБА_10 , 1959 року народження, зареєстрована з 200- року.

6. Внучка - ОСОБА_2 , 1998 року народження, зареєстрована з 2000 року. (а.с. 8).

Однак, ОСОБА_15 не проживає в житловому приміщенні понад 1 рік без поважних причин, про що складено акт непроживання особи за місцем реєстрації від 28.10.2019. (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_3 в ОСОБА_3 народився син, ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . (а.с. 48).

18.12.2019 року ОСОБА_3 зареєструвала його місто мешкання за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 49).

Таким чином, Відповідач на даний час прописана (зареєстрована) за вищевказаною адресою, хоча фактично, в зазначеній квартирі ніколи не проживала та не проживає. У ОСОБА_2 відсутнє особисте спальне місце, речі побуту та будь-яке її майно за місцем її реєстрації. Відповідач не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере.

Як вказано у Постанові ВСУ № 6-709цс16 від 16.11.2016 року, зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. За результатом розгляду вказаної справи ВСУ постановив: «Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні будинком, що розташований АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням».

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Приписами статті 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Згідно положень статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.

Позивачем за зустрічним позовом не надано жодних належних та допустимих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, не надано доказів проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Не надано доказів понесення витрат на утримання спірного нерухомого майна.

Окрім того, позивачем за зустрічним позовом не доведено того, що відповідачами створювались їй перешкоди у користуванні спірною квартирою.

Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Що стосується зняття осіб з реєстраційного обліку, дана вимога не є такою, що підлягає розгляду та вирішенню при розгляді справи у порядку цивільного судочинства. Разом з тим, на виконання ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у тому числі, остаточне рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою) є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

На підставі вищезазначеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги за первісним позовом, щодо визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, визнавши ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . В задоволенні первісного позову про зняття осіб з реєстраційного обліку відмовити у задоволенні. В задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити у задоволенні за недоведеністю позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 131 141, 211, 223, 258, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 , котра виступає в своїх інтересах та інтересах малолітнього сина, ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ), третя особа: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (65025, м. Одеса, пр. Добровольського, 106) про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні житлом та вселення залишити без задоволення.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

В частині позовних вимог про зняття осіб з реєстраційного обліку відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15 липня 2022 року.

Суддя