Справа № 463/3396/22
Провадження № 2-о/463/65/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Грицка Р.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Романської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Львівська міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

в с т а н о в и в :

заявник звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності ОСОБА_2 , 1929 р.н., померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючих документів - дублікату договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Шостою Львівською державною нотаріальною конторою 11.04.1958 року за № 2712; реєстраційного посвідчення, виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 12.02.1976 року на будинок АДРЕСА_1 ; державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ 50710010, виданого Департаментом землеустрою та планування забудови міста Львівської міської ради 27.11.1997 року.

Заяву обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 , виданого 11.07.2013 року Личаківським відділом державно реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. З метою отримання належної частки спадкового майна, що належала чоловікові на момент смерті, заявник ОСОБА_1 звернулася з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Четвертої Львівської держаної нотаріальної контори. У видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_2 , 1929 р.н., померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено. З відповіді Четвертої Львівської державної нотаріальної контори від 12.04.2022 року № 528/02-14 у поданих для оформлення спадщини документах, а саме дублікату договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Шостою Львівською держконторою 11.04.1958 року, за № 2712; реєстраційному посвідченні, виданому Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 12.02.1976 року на будинок АДРЕСА_1 ; державному акті про право приватної власності на землю серії ЛВ 50710010, виданому Департаментом землеустрою та планування забудови міста Львівської міської ради, 27.11.1997 року, власником є ОСОБА_3 . Оскільки, є розбіжності між іменами спадкодавця, ОСОБА_4 та іменами власника будинку і земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане майно неможливо. Також, Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою роз`яснено ОСОБА_1 , що для вирішення зазначеного питання необхідно звернутися до суду. Встановлення факту приналежності зазначених документів ОСОБА_2 необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину, в іншому випадку зробити цього заявник не може, що порушує її права. Зазначена помилка виникла через те, що чоловікові ОСОБА_1 при державній реєстрації народження присвоєно три імені ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 23.03.1972 року, згідно якого вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Львові, але всі його називали ОСОБА_5 та в інших офіційних документах він був записаний як ОСОБА_3 . Разом з тим, з копії паспорта та копії будинкової книги вбачається, що ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з наведеним, просить заяву задовольнити.

Заява поступила до суду 12 травня 2022 року.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 30 травня 2022 року, прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 та представник заявника ОСОБА_6 не з`явились, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Разом з тим, представник заявника ОСОБА_6 на адресу суду 29.06.2022 року подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності заявника. Крім того, у вказаній заяві просить не розглядати та залишити без розгляду клопотання про виклик свідків.

Представник заінтересованої особи Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суд про причини неявки. Пояснення (відзив) на заяву або клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

З врахуванням зазначених обставин та відповідно до вимог ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутності учасників процесу, які не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 29.06.2022 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність сторін по справі, суд враховує практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків, поведінку заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у справі даних і доказів.

Крім цього, як зазначив ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України» (заява №18986/06; п.57) суд зазначив, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, №47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, №69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, №326/03.)

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками зазначено ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (виданого повторно) Серії НОМЕР_2 від 23.03.1972 року (а.с.13).

Згідно копії свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_3 від 07.04.2022 року (виданого повторно), вбачається, що ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_1 , який зареєстрований 17.05.1961 року, актовий запис № 717 (а.с.10).

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 від 11.07.2013 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис № 466 (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне йому майно та заведено спадкову справу, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 68791649 від 11.04.2022 року (а.с.11).

Із листа завідуючої Четвертої Львівської державної нотаріальної контори Ярошенко Ж.С. № 528/02-14 від 12.04.2022 року вбачається, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно неможливо, оскільки, є розбіжності між іменем спадкодавця, ОСОБА_4 та іменем власника будинку і земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: в дублікаті договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Шостою Львівською держконторою 11.04.1958 року, за № 2712; реєстраційному посвідченні, виданому Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 12.02.1976 року на будинок АДРЕСА_1 ; державному акті про право приватної власності на землю серії ЛВ 50710010, виданому Департаментом землеустрою та планування забудови міста Львівської міської ради 27.11.1997 року, власником є ОСОБА_3 (а.с.12).

Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю Серії ЛВ № 50710010 вбачається, що ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,064 га в межах згідно з планом для обслуговування житлового будинку (а.с.21).

З дублікату Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Шостою Львівською держконторою 11.04.1958 року, за № 2712 та Реєстраційного посвідчення, виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 12.02.1976 року на будинок АДРЕСА_1 , вбачається, що ОСОБА_3 надано право на користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 (а.с.23-24, 22).

Відповідно до копії паспорта громадянина України Серії НОМЕР_4 , виданого Личаківським РВ УМВС України у Львівській області 25 червня 2002 року, вбачається, що такий видано на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14).

Разом з тим, як вбачається з офіційних документів, таких як будинкова книга, технічний паспорт на жилий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: АДРЕСА_1 , військовий квиток, державний акт на право приватної власності на землю, ОСОБА_2 був записаний як ОСОБА_3 (а.с.15-16, 17-18, 19, 21).

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до листа Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Таким чином, судом встановлено, що при видачі ОСОБА_2 , 1929 р.н., померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючих документів - дублікату договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Шостою Львівською державною нотаріальною конторою 11.04.1958 року за № 2712; реєстраційного посвідчення, виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 12.02.1976 року на будинок АДРЕСА_1 ; державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ 50710010, виданого Департаментом землеустрою та планування забудови міста Львівської міської ради 27.11.1997 року, було допущено помилку у зазначенні імені, яка підлягає виправленню в судовому порядку шляхом встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт належності правовстановлюючих документів знайшов своє підтвердження в матеріалах справи, будь-якого спору між заявником та заінтересованою особою не має, окрім того, встановлення факту є реалізацією гарантованого законом права на спадщину, перешкодою чому є невірне зазначення імені спадкодавця, а тому суд вважає, що даний факт підлягає встановленню.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст.10, 12, 259, 263-265, 268, 315, 316, 319 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючих документів - дублікату Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Шостою Львівською державною нотаріальною конторою 11.04.1958 року за № 2712; Реєстраційного посвідчення, виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації 12.02.1976 року на будинок АДРЕСА_1 ; Державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ 50710010, виданого Департаментом землеустрою та планування забудови міста Львівської міської ради 27.11.1997 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .

Заінтересована особа: Львівська міська рада, місцезнаходження: 79006, м.Львів, площа Ринок,1, .

Суддя Грицко Р.Р.