Справа № 2018/2-469/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2022 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Лях М.Ю.,

при секретарі Мельник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича (м. Харків, м-н Конституції,21/2, оф.3-А), боржник: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), стягував : ТОВ «Вердикт Капітал» (, адреса: м. Київ, Кудрявський узвіз,5-Б) про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням, -

ВСТАНОВИВ:

30.11.2021 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича, в якому він просить встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянину України, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань за дублікатом виконавчого листа №2018/2-469/11 від 24.01.2020, виданого Київським районним судом м. Харкова, без вилучення паспортного документа.

Заява вмотивована тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. (далі - виконавець) перебуває виконавче провадження № 61305068 з примусового виконання дубліката виконавчого листа № 2018/2-469/11 від 24.01.2020, виданого Київським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Філії "Слобожанське РУ "AT "Банк Фінанси та Кредит" заборгованості за кредитним договором № М-154-07-ФО від 11.06.2007 року у сумі 8715,09 дол. США (що еквівалентне 69659,71 грн. по курсу НБУ на 12.11.2012) та 351888,58 гривень. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12.12.2019 змінено стягувана у виконавчому провадженні на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" (). Під час примусового виконання рішення встановлено, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, у зв`язку з чим, виникла необхідність у зверненні до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням. 18.02.2020 постановою приватного виконавця відкрито виконавче провадження №61305068, яку рекомендованим листом направлено боржнику за вих. № 1134 від 18.02.2020. Отже, боржник належним чином повідомлений про початок примусового виконання рішення. Боржник не з`явився за викликом до виконавця, не подав декларацію про доходи та майно, не надав допуск до житла, про що виконавцем складено акт. Жодних пояснень з приводу невиконання рішення суду боржником не надано, як і не повідомлено про заходи, які вживаються ним з метою виконання вимог виконавчого документа. Виходячи з наведених обставин, така бездіяльність боржника полягає у навмисному та свідомому невиконанні ним обов`язків, визначених законом та рішенням суду на протязі тривало проміжку часу.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Заявник у поданні просить проводити розгляд подання без участі приватного виконавця.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного висновку.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

За ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)до виконання зобов`язань.

Згідно п.19 ч.3 "Про виконавче провадження; нормативно-правовий акт № 1404-VIII від 02.06.2016" ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межи України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Пунктом 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є дія неврегульованих зобов`язань.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 441 ЦПК України за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України (за кордон) слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов`язання, покладеного на неї рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Відповідно до положення ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

За змістом ч. 4 ст. 441 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням приватного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов`язаний довести суду, з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», яке вжите у п. 5 ч. 1 орядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України; нормативно-правовий акт № 3857-XII від 21.01.1994"ст. 6 Закону №3857-ХІІ та у п.18 ч.3 ст.11 Закону №606-ХІV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Аналізуючи зазначене та враховуючи, що з матеріалів справи не встановлено в чому саме полягає ухилення боржника від виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 18.12.2012, та не доведено можливість виїзду боржника за межі України саме з метою ухилення від виконання рішення суду, а тому в задоволенні подання слід відмовити. Також, до подання не долучено жодних доказів, з яких можливо було б зробити висновок чи дійсно мало місце ухилення боржника від виконання рішення суду, яке полягає в тому, що він вчиняє будь-які свідомі діяння, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні при тому, що виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 260, 441 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича, боржник: ОСОБА_1 , стягував : ТОВ «Вердикт Капітал» про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням - відмовити.

Роз`яснити приватному виконавцю, що він не позбавлений права в процесі виконавчого провадження на повторне звернення до суду із спірного питання у випадку вжиття передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо встановлення факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, наміру боржника вибути за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя -