Житомирський апеляційний суд
Справа №274/4134/15-ц Головуючий у 1-й інст. Зайцев А. В.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б, Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання: Дяченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №274/4134/15 за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 квітня 2016 року, яке ухвалено під головуванням судді Зайцева А.В.

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ«Альфа-Банк») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов мотивований тим, що 30 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 286/25-480, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 100000 дол. США зі сплатою 13,5% річних та кінцевим терміном повернення до 29 серпня 2012 року.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором сторони 30 серпня 2007 року уклали іпотечний договір № 1 та іпотечний договір № 2, за умовами яких ОСОБА_1 передав у іпотеку банку житлові приміщення загальною площею 145,9 м?, що знаходяться на другому поверсі по АДРЕСА_1 , та нежитлову будівлю магазин промислових і продовольчих товарів загальною площею 144,6 м?, що знаходиться на першому поверсі по АДРЕСА_1 .

Оскільки позичальник неналежним чином виконував зобов`язання за кредитним договором, банк просив в рахунок задоволення вимог за кредитним договором у розмірі 2070000,00 грн звернути стягнення на предмет іпотеки (житлові приміщення загальною площею 145,9 м?, що знаходяться на другому поверсі по АДРЕСА_1 , та на нежитлову будівлю магазин промислових і продовольчих товарів загальною площею 144,6 м?, що знаходиться на першому поверсі по АДРЕСА_1 ) шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності в ході виконавчих дій.

Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 квітня 2016 року позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором № 286/25-480 від 30 серпня 2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: житлові приміщення загальною площею 145,9 м?, що знаходяться на 2-му поверсі за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлову будівлю магазин промислових і продовольчих товарів загальною площею 144,6 м?, що знаходиться на 1-му поверсі за адресою АДРЕСА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною предмету іпотеки для його подальшої реалізації, встановленої на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; за рахунок коштів отриманих від реалізації нерухомого майна, переданого в іпотеку, задоволено вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» у розмірі 2070000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , яка не брала участі в справі, просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про відмову в позові.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що оскаржуваним рішенням порушені її права, однак суд помилково не залучив її до участі у справі. При цьому з 28 квітня 1973 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем імайно, на яке судом звернуто стягнення, придбано відповідачем у шлюбі з нею та є спільною сумісною власністю подружжя. Однак згоди на передачу майна в іпотеку вона як співвласник не давала.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.367 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Судом під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 з 1973 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 , якому на праві приватної власності належать житлові приміщення загальною площею 145,9 кв. м та нежитлова будівля, магазин промислових та продовольчих товарів загальною площею 144,6 кв.м за адресою АДРЕСА_1 . Підставою набуття права власності є рішення виконкому Житомирської міської ради № 689 від 22 листопада 2007 року та №221 від 06 квітня 2007 року.

30 серпня 2007 року АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №286/25-480, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 100 000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 29 серпня 2012 року, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором сторони 30 серпня 2007 року уклали договір іпотеки № 1 та договір іпотеки № 2, за умовами яких ОСОБА_1 передав банку в іпотеку житлові приміщення загальною площею 145,9 кв.м, що знаходиться на 2-му поверсі за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлову будівлю магазин промислових і продовольчих товарів загальною площею 144,6 м?, що знаходиться на 1-му поверсі за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час укладення договорів іпотеки від 30 серпня 2007 року апелянт ОСОБА_2 , як дружина, відповідно до частини другої статті 65 СК України надавала нотаріально посвідчену згоду на заставу спільного майна, а саме житлового приміщення загальною площею 145,9 кв. м та нежитлової будівлі, магазин промислових та продовольчих товарів загальною площею 144,6 кв. м за адресою АДРЕСА_1 .

Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в обумовленому сторонами розмірі.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за договором кредиту рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 27 жовтня 2015 року стягнуто з позичальника на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 4 326 202,90 грн і третейський збір у сумі 25 500 грн.

Доказів на підтвердження виконання рішення третейського суду та погашення заборгованості на момент розгляду справи матеріали справи не містять.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року в справі № 308/9514/13-ц (провадження № 61-2406св20) вказано, що: «відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Необхідною умовою для набуття особою, яка не брала участі у справі, права апеляційного оскарження судового рішення є вирішення цим судовим актом питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Право подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя врегульовано в статті 65 СК України. Дружина, чоловік розпоряджуються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Законодавець у вказаній нормі передбачив як загальне правило так звану презумпцію згоди одного з подружжя на укладення другим з подружжя договорів щодо спільного майна, за винятком тих, що потребують обов`язкового нотаріального посвідчення (частина третя статті 65 СК України).

Права одного з подружжя, який надавав тільки згоду на відчуження чи на вчинення договору іпотеки спільного майна, але не був стороною договору, не порушуються, оскільки ці права захищаються тим з подружжя, який уклав договір, і є відповідачем у справі».

Під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_2 , яка подала апеляційну скаргу як особа, яка не брала участі в справі, є співвласником предметів іпотеки. При цьому ОСОБА_2 надавала нотаріально посвідчену згоду своєму чоловікові ОСОБА_1 (відповідачеві) на вчинення двох договорів іпотеки.

Однак, як було заначено ВС у вищевказаній постанові, права одного з подружжя, який надавав тільки згоду на відчуження чи на вчинення договору іпотеки спільного майна, але не був стороною договору, не порушуються, оскільки ці права захищаються тим з подружжя, який уклав договір, і є відповідачем у справі.

За таких обставин, враховуючи ту обставину, що права одного з подружжя, який надавав тільки згоду на вчинення договору іпотеки спільного майна, але не був стороною договору, не порушуються, оскільки ці права захищаються тим з подружжя, який уклав договір, і є відповідачем у справі, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуваним рішенням районного суду права апелента ОСОБА_2 не зачіпаються.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувались. Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

За таких обставин, враховуючи, що судовим рішенням питання про права та обов`язки ОСОБА_2 не вирішувались, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 362, ст. 381, 389 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргоюОСОБА_2 на заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 квітня 2016 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 22 серпня 2022 року.

Головуючий Судді