Ухвала

12 липня 2022 року

м. Київ

справа № 199/9643/21

провадження № 61-6309ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу представника Дніпровської міської ради - адвоката Підлубного Едуарда Станіславовича на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня

2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 червня

2022 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішень Дніпровської міської ради, скасування записів та державної реєстрації земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Дніпровської міської ради, Головного управління Держгеокадастру

у Миколаївській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області), ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішень Дніпровської міської ради, скасування записів та державної реєстрації земельної ділянки.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив: заборонити Дніпровській міській раді приймати будь-які рішення стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :01:657:0169 площею 0,0828 га, місце розташування: АДРЕСА_1 , у тому числі, рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки

з кадастровим номером :01:657:0169 площею 0,0828 га, місце розташування: АДРЕСА_1 та надання її у власність; заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також нотаріусам вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна - земельної ділянки з кадастровим номером :01:657:0169 площею 0,0828 га, місце розташування: АДРЕСА_1 та проводити державну реєстрацію речових прав та обтяжень речових прав на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером :01:657:0169 площею 0,0828 га, місце розташування:

АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що відсутні будь-які заборони на відчуження земельної ділянки 0,0828 га з кадастровим номером :01:657:0169, розташованої АДРЕСА_1 , яка

є предметом позову, тому існують обставини, які свідчать про наявність реальних підстав вважати, що відповідачами можуть бути вчинені дії

з відчуження, будівництва, польово-геодезичні роботи, підготовчі будівельні роботи на території вказаної земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння ОСОБА_1 , що суттєво ускладнить виконання рішення суду, ефективність захисту прав позивачів та поновлення у подальшому порушених прав та інтересів.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська

від 01 грудня 2021 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 червня 2022 року, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішень Дніпровської міської ради, скасування записів та державної реєстрації земельної ділянки задоволено.

Забезпечено позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішень Дніпровської міської ради, скасування записів та державної реєстрації земельної ділянки шляхом:

- заборони Дніпровській міській раді приймати будь-які рішення стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :01:657:0169 площею 0,0828 га, місце розташування: АДРЕСА_1 , у тому числі, рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :01:657:0169 площею 0,0828 га місце розташування: АДРЕСА_1 та надання її

у власність;

- заборони державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також нотаріусам вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна: земельної ділянки з кадастровим номером :01:657:0169 площею 0,0828 га, місце розташування: АДРЕСА_1 та проводити державну реєстрацію речових прав та обтяжень речових прав на нерухоме майно: земельну ділянку ділянки з кадастровим номером :01:657:0169 площею 0,0828 га, місце розташування: АДРЕСА_1 , до розгляду справи по суті.

07 липня 2022 року представник Дніпровської міської ради - Підлубний Е. С. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня

2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 червня

2022 року (надійшла до суду 11 липня 2022 року), в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Касаційна скарга Дніпровської міської ради мотивована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанції ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені жодними доказами.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши зміст судових рішень

в оскаржуваній заявником частині, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Частиною першою статті 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд може застосувати кілька видів заходів забезпечення позову, перелік яких визначений частиною першою статті 150 цього Кодексу, а також іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема,

з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом

в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Встановивши, що предметом спору, який виник між сторонами у справі, є визнання незаконними та скасування рішень органу місцевого самоврядування з приводу земельної ділянки; скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі України, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, при цьому дана земельна ділянка може бути незаконно відчужена, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або забезпечити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про заборону приймати будь-які рішення та вчиняти будь-які дії стосовно спірної ділянки. Такі заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами, забезпечують збалансованість інтересів сторін, і не порушують права учасників судового процесу.

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2,

3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень

в оскаржуваній заявником частині та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Дніпровської міської ради - адвоката Підлубного Едуарда Станіславовича на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська

від 01 грудня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду

від 08 червня 2022 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішень Дніпровської міської ради, скасування записів та державної реєстрації земельної ділянки, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць

Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник