Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.06.2022 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Хитрука В.М.

за участі секретаря судового засідання Рашевської О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бар справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, понесених на догляд спадкодавця та його поховання, стягнення матеріальної та моральної шкоди

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, понесених на догляд спадкодавця та його поховання, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позивач мотивувала свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Мар`янівка Хмельницького району Хмельницької області помер ОСОБА_3 . ОСОБА_1 є його троюрідною сестрою, а ОСОБА_2 двоюрідною сестрою. За заявою відповідача Восьмою державною нотаріальною конторою міста Запоріжжя було відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_3 . Тобто, ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом після його смерті. На протязі останніх 5 років перед смертю ОСОБА_3 тяжко хворів, потребував сторонньої допомоги. Позивач постійно допомагала ОСОБА_3 , оскільки він не був одруженим, не мав дітей, потребував догляду. За три роки до смерті, і внаслідок смерті ОСОБА_3 позивач понесла витрати, як матеріального так і морального характеру. Матеріальна шкода складається з догляду за ОСОБА_3 , його лікування та поховання. Необхідні ліки ОСОБА_1 купувала за власні кошти. Позивач допомагала ОСОБА_3 утримувати його будинок та господарство, проводила поточні ремонтні роботи, обробляла земельну ділянку, сплачувала комунальні послуги, купувала продукти харчування.

Позивачем було витрачено на поховання та поминальні обіди 16 430 грн., сплачено комунальних послуг на суму 4 027,14 грн., придбано ліків на суму 7070,70 грн., за догляд ОСОБА_3 та догляд його господарства за період з липня 2013 року по липень 2014 року - 12 000 грн.

Дотримуючись принципів справедливості, добросовісності та розумності позивачка просить стягнути з відповідача витрати на лікування, утримання, догляд та поховання спадкодавця ОСОБА_3 у загальному розмірі 39 027,84 грн. та 10 000 грн. завданої моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Фанда Н.М. позовні вимоги підтримали з підстав, що викладені у позовній заяві.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Шевчук Н.Й. позов визнали частково, в саме в частині сплати боргів за комунальні послуги по квартирі спадкодавця у сумі 4027,14 грн., придбання поминальної атрибутики на суму 4180 грн., копання могили у сумі 500 грн., а загалом на суму 8 707,14 грн. витрат, понесених на догляд спадкодавця та його поховання.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть.

На день його смерті відкрилась спадщина, яку прийняла відповідач ОСОБА_2 у відповідності до вимог ст. 1269 ЦК України шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Восьмої державної нотаріальної контори міста Запоріжжя. Спадкову справу внесено до спадкового реєстру 21.03.2015 року.

За таких обставин відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцем майна ОСОБА_3 за законом.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач ОСОБА_4 вказує, що нею було витрачено на поховання ОСОБА_3 16430 грн., з яких: 4180 грн на придбання поминальної атрибутики, що підтверджується накладною від 25.07.2014 року; 4200 грн поминальний обід, що підтверджується накладною від 25.07.2014 року; 3 750 грн поминальний обід, що підтверджується накладною від 13.07.2015 року; 2 600 грн поминальний обід, що підтверджується накладною від 31.08.2014 року; 1200 грн облаштування квітника, що підтверджується чеком від 04.08.2020 року; 500 грн за копання могили, що підтверджується розпискою від 26.07.2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на утримання, догляд, лікування спадкодавця, а саме: такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення.

Згідно положень ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Необхідний мінімальний перелік вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення та єдину методику визначення вартості надання громадянам необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, реалізації предметів ритуальної належності затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства (ст. ст. 8, 12 Закону).

Таким чином, витрати на проведення поминальних обідів одразу після поховань, або на 9 днів, 40 днів, 1 рік, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодовувати які спадкоємець зобов`язаний відповідно ст. 1232 ЦК України, тому стягненню з відповідача не підлягають.

Аналогічну позицію висловив і Верховний Суд в своїй постанові від 19.03.2018 р. по справі № 554/1793/15-ц, в якій зокрема вказав, що витрати на поминальні обіди не входять до витрат на поховання.

Суд вважає, що позивачка довела суду належними доказами, що вона понесла витрати на поховання спадкодавця, а саме: придбання поминальної атрибутики на суму 4180 грн., що підтверджується накладною від 25.07.2014 року та копання могли на суму 500 грн., що підтверджується розпискою від 26.07.2014 р.

Вимога про стягнення витрат на квітник в сумі 1200 грн. задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт придбання квітника, не визначено родові ознаки квітника, чи відноситься він до комплексу заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу, чи до облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, оскільки він придбаний 04.08.2020, тобто через шість років після смерті спадкодавця. В товарному чеку від 04.08.2020 не вказано ім`я покупця, ім`я продавця, назву магазину, повну назву товару, його призначення, тощо. Тому, такий доказ не може бути прийнятим судом на підтвердження позовних вимог в розумінні ст. 77 ЦПК України.

Позивач у своєму позові також просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на догляд, утримання та лікування спадкодавця, догляд його господарства, вказуючи, що за життя ОСОБА_3 був важко хворим, потребував стороннього догляду, а тому їй доводилось його лікувати та доглядати.

Однак, позивач ОСОБА_4 не надала суду жодних доказів, які підтверджували б її витрати на догляд, утримання та лікування ОСОБА_3 , догляд його господарства.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Як вбачається з постанови Верховного суду Касаційного цивільного суду від 19 березня 2018 року у справі №554/1793/15-ц, позивач повинен надати суду докази того, що витрачені на лікування кошти померлого були саме його особистими коштами.

Позивачем не доведено жодним доказом фактів проведення нею поточного ремонту у будинку спадкодавця, догляду корови, обробки присадибної земельної ділянки, купівлі продуктів харчування та ліків.

Частиною 3 ст. 12, ст.ст. 76-81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів в порядку, передбаченому ЦПК України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів».

За таких обставин вимога про стягнення з відповідача 7070,70 грн. витрачених коштів на лікування спадкодавця та 12 000 грн. коштів на догляд його господарства, задоволенню не підлягає.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 10 000 грн завданої моральної шкоди задоволення не підлягає з огляду на таке.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, степеня вини особи, та завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Позивач ОСОБА_4 не довела в судовому засіданні наявність моральної шкоди взагалі, не надала суду жодного доказу, який би підтвердив факт погіршення її здоров`я, тощо. Тому, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позову в частині відшкодування завданої моральної шкоди.

Підлягає до задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів, понесених на погашення боргів спадкодавця по сплаті комунальних послуг, оскільки вони підтвердженні належними та допустимими доказами. Зокрема, 1180,55 грн за опалення по квартирі, що підтверджується довідкою від 17.06.2015 р.; 90,83 грн за стоки, що підтверджується довідкою від 17.06.2015 р.; 2400 грн за сплату боргу за опалення по квартирі, що підтверджується квитанцією банку від 31.05.2017; 50,58 грн за підігрів води що підтверджується довідкою від 25.12.2014; 305,18 грн. сплату боргу за опалення, що підтверджується довідкою від 25.12.2014 року. Загалом 4 027,14 грн.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позов задоволено частково, тому суд стягує з відповідача на користь позивача 908,00 грн. судового збору, тобто не менше 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8 707,14 грн. витрат понесених на поховання спадкодавця та сплату боргів за комунальні послуги.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908,00 грн понесених судових витрат при сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Суддя:

Повне судове рішення складено 30.06.2022