04.07.2022 Єдиний унікальний номер 205/1868/22
Єдиний унікальний номер судової справи: 205/1868/2022
Номер провадження: 2/205/1841/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовомОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі Позивач), що діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 09.09.2010 року перебувала у спільній частковій власності родичів позивача, у тому числі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які померли.

12.10.2021 року ОСОБА_6 звернулась до Другої Дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . Постановою державного нотаріуса Другої Дніпровської державної нотаріальної контори від 16.03.2022 року такому заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у вигляді видачі свідоцтва про право на спадщину через наявність заповіту щодо такого спадкового майна на користь іншого спадкоємця ОСОБА_3 , в той час як ОСОБА_6 є онукою померлого, а відтак не має право на обов`язкову частку у спадщині.

21.12.2021 року ОСОБА_6 звернулась до Другої Дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 . Однак, постановою державного нотаріуса Другої Дніпровської державної нотаріальної контори від 24.12.2021 року такому заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на ту обставину, що спадкоємцем не надано до органу нотаріату правовстановлюючих документів на спадкове майно у вигляді вказаної квартири.

Також, позивач зазначає, що на підставі відповіді на адвокатський запит № 3/12-628 від 02.02.2022 року наданої Департаментом житлового господарства Дніпропетровської міської ради в матеріалах приватизаційної справи на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , міститься рішення про відмову у державній реєстрації права від 01.11.2010 року через наявність арешту на все майно, що належить ОСОБА_5 , накладеного постановою Ленінського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 07.02.2008 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2416, виданого 20.08.2007 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_5 на користь ТОВ ДВКП Мова, ОСОБА_7 заборгованості.

Таким чином, на теперішній час відсутні державна реєстрація права власності на вказане нерухоме майно та на спірну квартиру накладено арешт.

Отже, беручи до уваги той факт, що спадкоємці фактично прийняли спадщину, однак, свідоцтва про право на спадщину отримати не можуть, у тому числі і через те, що родичі сторін за своє життя не отримали свідоцтв про право на спадщину, окрім іншого у позивача відсутні оригінали документів на нерухоме майно, позивач змушена в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 звернутися до суду та просити суд визнати за ОСОБА_8 право власності на 7/60 частини квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ОСОБА_8 право власності на 23/120 частини квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті діда ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк, відзив на позовну заяву не подала.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві позивач зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за її відсутності, позов задовольнити.

Відповідач просила розгляд справи провести за її відсутності, про що надала відповідну заяву до суду.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 04.04.2022 року вирішено витребувати у Другої Дніпровської державної нотаріальної контори (місце знаходження: 49128, м. Дніпро, вул. Метробудівська, 1) належним чином завірені копії спадкових справ: після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 .

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та відповідно, онукою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Вказані обставини підтверджуються витягами із Державного реєстру актів цивільного стану № 8 від 13.01.2022 року та № від 25.01.22 року відповідно.

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 04.06.2021 року.

Матеріалами справи також підтверджено, що 12.10.2021 року ОСОБА_6 звернулась до Другої Дніпровської державної нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . У зв`язку із чим вказаним органом нотаріату була заведена спадкова справа № 825/2021 щодо майна померлого ОСОБА_4 . За результатами розгляду вказаної заяви спадкоємця, постановою державного нотаріуса Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Олехнович Л.Ю. від 16.03.2022 року ОСОБА_8 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у вигляді видачі свідоцтва про право на спадщину. Вказана постанова вмотивована наявністю заповіту щодо такого спадкового майна на користь іншого спадкоємця ОСОБА_3 , в той час як ОСОБА_8 є онукою померлого, а відтак не має право на обов`язкову частку у спадщині.

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 19.07.2019 року.

Матеріалами справи також підтверджено, що 21.12.2021 року ОСОБА_6 звернулась до Другої Дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 . У зв`язку із чим вказаним органом нотаріату була заведена спадкова справа № 1026/2021 щодо майна померлого ОСОБА_5 . За результатами розгляду вказаної заяви спадкоємця постановою державного нотаріуса Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Циганко Є.Л. від 24.12.2021 року такому заявнику було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через те, що спадкоємцем не надано нотаріусу правовстановлюючих документів на спадкове майно у вигляді вказаної квартири.

Оскільки у позасудовому порядку вказаний спадкоємець позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання спадщини, то суд має відповідні підстави для розгляду даної справи в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом даної норми закону, до складу спадкової маси входить сукупність прав та обов`язків, носієм яких був спадкодавець і які переходять до його спадкоємців після відкриття спадщини. За загальним правилом у спадщину переходять усі цивільні права та обов`язки спадкодавця. Отже, з наведеної норми матеріального закону вбачається, що спадковим може бути тільки майно, яке перебувало у власності спадкодавця.

Таким чином, звертаючись до суду із позовною вимогою про визнання права власності в порядку спадкування на певне майно, позивач має надати суду відповідні докази того, що таке майно належало спадкодавцю на праві власності за життя останнього, а відтак входить до спадкової маси.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, засади змагальності у цивільному судочинстві та обов`язок позивача доводити обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, шляхом подання до суду першої інстанції в установленому порядку і строки, обов`язкові для учасників процесу і суду в силу вимог п.4 ч.3 ст.2, статті 12, 81, 83 ЦПК.

Тобто сам суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. При цьому само по собі доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків, зокрема надання належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх вимог.

В даному випадку стороною позивача не надано суду будь-яких доказів, які б відповідали критеріям щодо їх допустимості, що підтверджували б належність на праві власності спадкодавцю ОСОБА_4 23/120 часток, а спадкодавцю ОСОБА_5 7/60 часток у квартирі АДРЕСА_1 .

Так, на обґрунтування обставини належності спадкодавцям вказаного майна до позовної заяви позивачем надано копію розпорядження органу приватизації від 09.09.2010 року № 6/125-10, згідно якого квартира АДРЕСА_1 , була передана у приватну власність ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 .

Так само, позивачем до позовної заяви додано копію свідоцтва про право власності на житло від 09.09.2010 року, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради про те, що квартира АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 .

Будь-яких інших доказів щодо наявності речового права у вказаному обсязі у зазначених спадкодавців на таке майно позивачем суду не подано, як і не заявлено будь-яких заяв з процесуальних питань щодо витребування чи забезпечення такої доказової бази.

Суд зазначає з цього приводу, що згідно ч.5. ст. 95 ЦПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

В даному випадку матеріали позовної заяви такого застереження щодо місця перебування оригіналів вказаних доказів не містять.

Суд звертає увагу, що згідно з постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії, виданої 24.12.2021 року державним нотаріусом Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Циганко Є.Л. свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що належить гр. ОСОБА_5 не може бути видано, оскільки спадкоємець не надає до нотаріальної контори оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказане майно.

Так само, в матеріалах справи міститься лист Комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради № 13195 від 16.09.2019 року згідно якого в матеріалах інвентаризаційної справи щодо квартири АДРЕСА_1 міститься лише копія свідоцтва про право власності від 09.09.2010 року, в якому частина квартири належить ОСОБА_4 . Реєстрація такого свідоцтва Комунальним підприємством «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради не проводилась.

Також обидві подані суду копії вказаних документів містять лише позначку «З оригіналом згідно» та підпис.

Суд вказує, що згідно ч. 4 ст. 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Порядок засвідчення копій документів, станом на момент подання позовної заяви був визначений Національним стандартом ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Вказані копії посвідчено без дотримання означеного Національного стандарту, оскільки не містять назви посади особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 6 ст. 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Враховуючи зміст інших письмових доказів, зокрема постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 24.12.2021 року, листа Комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради № 13195 від 16.09.2019 року, суд був вимушений поставити під сумнів відповідність такої копії.

В даному випадку оригінали вказаних письмових доказів з боку сторони позивача суду не подано, як і не подано будь-яких заяв з процесуальних питань щодо забезпечення чи витребування доказів з цього питання. За відсутності застереження з боку позивача щодо місця перебування оригіналів вказаних доказів, суд був позбавлений можливості їх витребувати за власної ініціативи.

Сторона позивача просила суд розглянути справу у її відсутність.Отже, в даному випадку така сторона на власний розсуд розпорядилась своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Аналогічний за своїм змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа 755/18920/18, провадження 61-17205ск19.

З огляду на наведене, суд позбавлений можливості визнати право власності за ОСОБА_8 на частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, через відсутність в справі належних доказів щодо наявності речового права у спадкодавців на таке майно. У зв`язку із чим суд вимушений відмовити у задоволені позову у його повному обсязі.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Таким чином, суд вважає, сплачений судовий збір слід покласти на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1233, 1247, 1251, 1252, 1269 ЦК України, ст. ст. 4,5, 81, 82, 90, 141, 258, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ), що діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_3 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ), про визнання права власності в порядку спадкування відмовити в повному обсязі.

2. Судові витрати по справі покласти на позивача ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан