КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 371/505/17
провадження № 22-ц/824/7138/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Пітенко І. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою боржника ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Богуславського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Храбуст Оксани Сергіївни щодо винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 10 лютого 2020 року, за апеляційною скаргою стягувача ОСОБА_2 на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 10 січня 2022 року в складі судді Поліщука А. С.,

встановив:

26.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати дії старшого державного виконавця Богуславського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Храбуст О. С., щодо складення постанови від 10.02.2020 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні №56212529 неправомірними, визнати незаконною та скасувати вказану постанову.

Посилався на ті підстави, що згідно виконавчого листа №371/505/17 від 05 січня 2018 року, виданого Миронівським районним судом Київської області, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх доходів, заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня набрання рішенням законної сили.

18.02.2020 він отримав постанову від 10 лютого 2020 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до змісту вказаної постанови, у нього утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно до розрахунку від 30.10.2019 за період з 01.12.2018 по 30.10.2019 становить 197 384 грн 87 коп., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Вважав вказану постанову такою, що не відповідає нормам чинного законодавства, а дії державного виконавця щодо її винесення неправомірними.

Так, Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів" набрав чинності 06 лютого 2018 року, а тому обмеження боржника у праві керування транспортними засобами можуть застосовуватися лише якщо заборгованість виникли після 06 лютого 2018 року.

Заборгованості зі сплати аліментів за період шести місяців починаючи з 06 лютого 2018 року у нього немає. За який період виникла заборгованість в розмірі 197 384 грн 87 коп. йому невідомо.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 10 січня 2022 року вказану скаргу задоволено.

Визнано дії старшого державного виконавця Богуславського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Храбуст О. С. щодо складання постанови від 10 лютого 2020 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні № 56212529 протиправними.

Визнано незаконною та скасовано постанову старшого державного виконавця Богуславського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Храбуст О. С. від 10 лютого 2020 року про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні № 56212529.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, стягувач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 10 січня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким залишити скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Вважає, що висновки суду першої інстанції про відсутність заборгованості, яка в сукупності перевищує суму відповідних платежів за шість місяців на момент винесення оскаржуваної постанови по встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, не відповідають фактичним обставинам справи та письмовим доказам, наявним в матеріалах справи.

Так, суду надана постанова Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року (справа №371/505/17) за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Храбуст О. С. щодо складання розрахунку заборгованості по сплаті аліментів №11857 від 04.12.2019 у виконавчому провадженні №56212529, згідно з яким станом на 30.10.2019 за ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів в сумі 197 384 грн 87 коп.

Доказів відсутності вказаної заборгованості на момент прийняття оскаржуваної постанови боржник не надав.

Не відповідають нормам матеріального права і висновки суду про те, що обмеження, встановлені Законом України від 07 грудня 2017 року, можуть застосовуватися, якщо вказана заборгованість виникла після 06 лютого 2018 року.

Висновки суду про те, що ОСОБА_1 отримував дохід у період з травня 2018 року по серпень 2018 року та грудня 2018 року по листопад 2019 року, а тому у нього відсутня заборгованість, яка в сукупному розмірі перевищує суму платежів за шість місяців є хибними, оскільки відповідно до пунктів 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" для винесення постанови про встановлення обмежень, визначених вказаною нормою, достатньо наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, період виникнення такої заборгованості значення не має.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Шкребтій В. В. просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зазначив, що в постанові від 10 лютого 2020 року державний виконавець, як на підставу встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами посилається на довідку-розрахунок зі сплати заборгованості по аліментах від 30 жовтня 2019 року. Зазначена довідка відсутня в матеріалах виконавчого провадження і на виконання ухвали суду першої інстанції державним виконавцем надана для дослідження не була. ОСОБА_1 вказану довідку не отримував. При винесенні оскаржуваної постанови державний виконавець керувався неіснуючим розрахунком заборгованості зі сплати аліментів.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Боржник ОСОБА_1 та його представник - адвокат Шкребтій В. В. отримали повідомлення про судове засідання 22.06.2022 (а.с. 114,115 т.2), 04.07.2022 представник боржника надіслав на електронну адресу суду письмові пояснення у справі, які за своїм змістом є аналогічними відзиву на апеляційну скаргу.

Стягувач ОСОБА_2 просила розглядати справу в її відсутність (а.с.98 т.2).

Старший державний виконавець Богуславського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) просить розглядати справи без участі представника відділу (а.с.100 т.2).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, на рішенням Миронівського районного суду Київської області від 21 травня 2004 року (справа № 2-413-2004) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 14 травня 2004 року.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 25 жовтня 2017 року (справа №371/505/17) задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини його доходу. Вирішено відкликати виконавчий лист № 2-413-2004, виданий на підставі рішення Миронівського районного суду Київської області від 21 травня 2004 року у справі № 2-413-2004.

На виконання вказаного судового рішення 05 січня 2018 року було видано виконавчий лист №371/505/17 (а.с. 77 т.1).

26.04.2018 виконавчий лист № 2-413/2004, виданий 21 травня 2004 року, було повернуто до суду, який його видав.

17.04.2018 ОСОБА_2 звернулась до Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області з заявою про прийняття на виконання вказаного виконавчого листа. Зазначила, що заборгованість по аліментам станом на 01.04.2018 становить 192 953,90 грн (а.с.76 т.1).

Державним виконавцем Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області 17 квітня 2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 56212529 (а.с. 79 т.1).

10.12.2018 державним виконавцем Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про передачу виконавчого листа №317/505/17, виданого 05.01.2018, до Богуславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 113-114 т.1).

Під час передачі виконавчого листа державним виконавцем було обраховано борг, який мав місце на момент передачі виконавчого провадження, та розмір якого, згідно з довідкою № 15600 від 10 грудня 2018 року, станом на 1 грудня 2018 року становив 197 398,37 грн (а. с. 110-11 т.1).

13.12.2018 старшим державним виконавцем Богуславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Храбуст О. С. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №371/505/17, виданого 05.01.2018 Макарівським районним судом Київської області (а.с.116 т.1).

04.12.2019 старшим державним виконавцем Храбуст О.С. складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 371/505/17 від 05.01.2018, відповідно до якого борг ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 01.12.2018 становить 197 398, 37 грн. Загальний розмір заборгованості станом на 30.10.2019 становить 197 384,87 грн (а.с. 154 т.1).

10.02.2020 старшим державним виконавцем Храбуст О.С. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №371/505/17, виданого 05.01.2018 (а.с. 160 т.1).

Задовольняючи скаргу боржника, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту оскаржуваної постанови від 10.02.2020 вбачається, що вона винесена у зв`язку з тим, що після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 "утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 30.10.2019 за період з 01.12.2018 по 30.10.2019 в сумі 197 384,87 грн, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців". У поданій державним виконавцем копії виконавчого провадження відсутня довідка-розрахунок від 30.10.2019, про яку йдеться в постанові. За відсутності довідки-розрахунку від 30.10.2019, суд дійшов висновку про необґрунтованість та протиправність винесення державним виконавцем Храбуст О. С. постанови від 10.02.2020 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами.

Крім цього, Законом України від 07.12.2017 введені обмеження прав фізичної особи, підставою для застосування яких є наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, ці обмеження можуть застосовуватись, якщо вказана заборгованість виникла після 06 лютого 2018 року. Розрахунок заборгованості по аліментах від 12.11.2019 визнано незаконним та скасовано. Матеріали виконавчого провадження містять докази того, що у період з травня 2018 року по серпень 2018 року та з грудня 2018 року по листопад 2019 року з ОСОБА_1 стягувались аліменти на утримання сина ОСОБА_3 із доходів, отриманих під час роботи в ТОВ "Технобезпека-Люкс" і ТОВ "Конгрес".

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Основна мета виконавчого провадження - виконання судового рішення, яке у державі, що визнала верховенство права, не може залишатися невиконаним на шкоду одній із сторін, а держава повинна вжити усіх необхідних кроків, у межах своєї компетенції, для виконання остаточного рішення суду (рішення Європейського суду з прав людини від 05 липня 2012 року у справі «Глоба проти України»).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У частині другій статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Вимогами статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Відповідно до п.1 ч. 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Статтю 11 Закону України "Про виконавче провадження" доповнено частиною четвертою згідно з Законом № 2234-VIII від 07.12.2017, відповідно до якої строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що для застосування тимчасового обмеження необхідно встановлення факту заборгованості за певний період, передбачений законом, та в певному розмірі. При цьому строк для застосування вказаних обмежень обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, а не з дня набрання чинності Законом № 2234-VIII від 07.12.2017.

Складений 04.12.2019 старшим державним виконавцем Храбуст О.С. розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 371/505/17 від 05.01.2018, відповідно до якого борг ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 01.12.2018 становить 197 398, 37 грн, а загальний розмір заборгованості станом на 30.10.2019 - 197384,87 грн, був предметом дослідження в справі за скаргою ОСОБА_1 .

Постановою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року (справа №371/505/17) у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Храбуст О. С. щодо складання вказаного розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 371/505/17 від 5 січня 2018 року відмовлено.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що заборгованість в сумі 197 398 грн 37 коп. розрахована державним виконавцем Миронівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області станом на 1 вересня 2018 року, що підтверджується довідкою-розрахунком. Саме з таким боргом надійшло виконавче провадження до Богуславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області. Ні Законом України «Про виконавче провадження», ні Інструкцією з організації примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 не передбачено обов`язку державного виконавця при прийнятті виконавчого провадження до свого провадження перевіряти правильність нарахування заборгованості зі сплати аліментів.

З огляду на те, що у ОСОБА_1 утворилась заборгованість зі сплати аліментів в сумі 197 384, 87 грн, що перевищує суму відповідних платежів по аліментах за чотири місяці, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що дії державного виконавця щодо складання постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами є протиправними.

ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не довів протиправність дій державного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови про застосування обмежень до нього, як боржника, що є його процесуальним обов`язком (статті 12, 81 ЦПК України).

Розмір заборгованості, яка розрахована державним виконавцем станом на 30.10.2019 року в сумі 197 384, 87 грн боржником спростована не була. Правомірність її нарахування у вказаному розмірі не була предметом розгляді в даній справі. Доказів на підтвердження відсутності заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина, яка виникла до 01 грудня 2018 року, боржником надано не було.

Помилкове зазначення державним виконавцем в оскаржуваній постанові про те, що сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на 30.10.2019 в сумі 197 384, 87 грн виник за період з 01.12.2018 по 30.10.2019, не спростовує сам факт наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці та не може слугувати підставою для задоволення вимог даної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про незаконність дій державного виконавця не відповідають встановленим обставинам, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування постановленої ухвали та прийняття нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги.

Оскільки ОСОБА_2 , як особа з інвалідністю другої групи звільнена від сплати судового збору відповідно до статті 5 Закону України "Про судовий збір" , судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 496 грн 20 коп. підлягає стягненню з ОСОБА_1 в дохід держави.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу стягувача ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 10 січня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні скарги боржника ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Богуславського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Храбуст Оксани Сергіївни щодо винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 10 лютого 2020 року відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір в сумі 496 грн 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13 липня 2022 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк