Дата документу 29.06.2022 Справа № 336/280/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 333/280/22 Головуючий у 1 інстанції: Галущенко Ю.А.
№ 22-ц/807/1513/22 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Ільїна Г.О.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» на ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09 лютого 2022 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» до комісії по трудовим спорам структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонного депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування рішення комісії по трудовим спорам,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09 лютого 2022 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою судуАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалою суду від 11.01.2022 року вказана позовна заява була залишена без руху у зв`язку з тим, що позивачем не дотримано вимог статей, визначених ст.ст.175,177 ЦПК України. Позивачу надано строк п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для їх виправлення шляхом подання уточненої позовної заяви, яка відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.

При цьому до недоліків позовної заяви віднесено ненадання оригіналів документів, недодавання до позовної заяви документів, про як і йдеться у позові, ненадання обґрунтувань пропуску строку звернення до суду тощо. Також зазначено про несплату судового збору.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи судовий забір було сплачено позивачем та одержано банком 14 січня, тобто в межах наданого строку на усунення недоліків.

Щодо інших зазначених у оскаржуваній ухвалі недоліків, то судова колегія вважає їх несуттєвими, такими, що не перешкоджали відкриттю провадження. А докази могли бути надані на наступних стадіях судового процесу.

Надмірний формалізм під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суперечить принципу верховенства права, завданням цивільного судочинства та порушує, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, право на доступ до суду.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом п. 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Також згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Тож в даній справі посилання на ненадання доказів адже зазначені обставини можуть бути з`ясовані судом на наступних стадіях процесу.

До того ж з поданої позивачем заяви про усунення недоліків вбачається., що вони не отримали копію ухвали про залишення позову без руху і матеріалами справи це посилання підтверджене, позаяк вони не містять відомостей про отримання позивачем копії ухвали про залишення позову без руху.

До того ж у зазначеній заяві позивач посилається на те, що в день її подання 7.2.2022 року додав до неї оригінал платіжного доручення.

Відтак підставою для повер6ення позовної заяви суд першої інстанції вважав лише ненадання деяких документів та обґрунтувань пропуску строк звернення до суду.

Питання дотримання строків також може бути вирішено на наступних стадіях розгляду справи та не є підставою для відмови у прийнятті позову.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09 лютого 2022 року у цій справі скасувати.

Справу направити о суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 1 липня 2022 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков