Ухвала

30 червня 2022 року

м. Київ

справа № 522/22048/18

провадження № 61-5534ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Воробйової І. А. розглянув касаційну скаргу Громадської організації по захисту прав дітей - сиріт і інвалідів ім. Тетяни Макарової «За право жити» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 11 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», ОСОБА_2 - начальника загону охорони Державного підприємства «Одеський морський порт», третя особа: багатодітна матір ОСОБА_3 , про спростування завідомо недостовірної інформації, розповсюдженої на Державному підприємстві «Одеський морський порт»,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 11 травня 2022 року відмовлено у прийнятті позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги Громадської організації по захисту прав дітей сиріт і інвалідів ім. Тетяни Макарової «За право жити» до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», ОСОБА_2 про зобов`язання усунути перешкоди у трудових відносинах та зобов`язання вчинити дії, та повернуто позивачу.

У червні 2022 року до Верховного Суду Громадська організація по захисту прав дітей - сиріт і інвалідів ім. Тетяни Макарової «За право жити» подала касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення.

Касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 390 ЦПК України.

Крім того, заявлено клопотання, в якому заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що повний текст судового рішення було отримано 31 травня 2022 року, проте, доказів про дату отримання вищезазначеної постанови не надає.

А тому, заявникові необхідно надати докази поважності пропуску строку на касаційне оскарження.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Згідно частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

.

Крім того, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги, не додано документ про сплату судового збору у встановленому розмірі.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору для юридичної особи або фізичної особи-підприємця становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначене положення поширюється на подання апеляційних і касаційних скарг на усі, без винятку, ухвали суду, які підлягають оскарженню, та рішення за наслідками їх перегляду, незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв до суду першої інстанції, за результатами розгляду яких постановлено відповідні ухвали.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня

2022 року становить 2 481,00 грн.

Отже, за подання касаційної скарги на необхідно сплатити 2 481,00 грн судового збору.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або сплачено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код ЄДР: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007; ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: Судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Разом з тим, до касаційної скарги заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, в якій заявник посилається на відсутність коштів.

Дослідивши клопотання та додані матеріали, суд дійшов висновку,

що відсутні підстави для звільнення від сплати судового збору, з огляду на таке.

Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але

не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами

є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком

до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої

чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх

чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними

чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати

на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відмовляючи у задоволенні клопотання Громадської організації по захисту прав дітей - сиріт і інвалідів ім. Тетяни Макарової «За право жити» про звільнення від сплати судового збору, суд бере до уваги, предмет спору.

Обставини, зазначені у клопотанні, не є безумовною підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки не підтверджують з достовірністю скрутний матеріальний стан заявника, що перешкоджає йому виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої касаційної скарги судовим збором.

Констатація заявником скрутного матеріального становища без надання доказів на підтвердження цих обставин не може вважатися достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, що узгоджується

із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом

і судом.

За таких обставин, у задоволенні клопотання Громадської організації по захисту прав дітей - сиріт і інвалідів ім. Тетяни Макарової «За право жити» про звільнення від сплати судового збору, слід відмовити.

У порушення вимог частини третьої статті 392 ЦПК України, до касаційної скарги не надано документ, що підтверджує повноваження Бойко Т. Л. на підпис касаційної скарги Громадської організації по захисту прав дітей - сиріт і інвалідів ім. Тетяни Макарової «За право жити».

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 136, 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити Громадській організації по захисту прав дітей - сиріт і інвалідів ім. Тетяни Макарової «За право жити» у задоволенні клопотанняпро звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Касаційну скаргу Громадської організації по захисту прав дітей - сиріт і інвалідів ім. Тетяни Макарової «За право жити» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 11 травня 2022 року, залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Воробйова