П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2022 року м. Київ

Справа № 521/1956/19

Провадження: № 22-ц/824/5340/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Вербової І.М., Нежури В.А.,

секретар Івасенко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Демченка Костянтина Миколайовича в інтересах ОСОБА_1

на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2021 року, ухвалене під головування судді Сердинського В.С.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «Агентство соціально-політичних ініціатив» до ОСОБА_1 про захист ділової репутації юридичної особи та спростування поширеної неправдивої інформації,

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ТОВ «Інформаційне агентство «Агентство соціально-політичних ініціатив» (далі по тексту ТОВ «ІА «АСПІ», ІА «АСПІ») звернулось до суду із вказаним позовом, обґрунтувавши його тим, що ІА «АСПІ» здійснює свою діяльність у сфері проведення незалежних журналістських розслідувань, висвітлення актуальних подій та конфліктів, а також веде відкрите досьє на політиків та лідерів громадської думки. 23 січня 2019 року о 22:02 годині Інформаційним агентством «АСПІ» (АSРІ) було опубліковано статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_5» (режим доступу: ІНФОРМАЦІЯ_1 ). У даній статті позивачем була висвітлена корупційна схема, що діє при експорті волоських горіхів, яку координують високопосадовці Одеської митниці ДФС. Мотивуючи зупинку митного оформлення вантажів порушенням прав інтелектуальної власності, службовці Одеської митниці ДФС здійснюють тиск на експортерів волоського горіха, схиляючи до хабарництва та монополізуючи ринок з допомогою своїх підставних фірм. Вищезазначена стаття також містить фото- та відеодокази неправомірних дій посадових осіб митниці, які були зібрані та всебічно проаналізовані позивачем. Окрім того, до статті додавалось фото способу пакування волоського горіха, що використовує ТОВ «Файнпрод», діяльність якого постраждала від свавілля чиновників Одеської митниці ДФС. Також в статті містились фото незаконних розпоряджень керівництва Одеської митниці ДФС про призупинку вантажу на підставі ст. 399 МКУ та відеозапис телефонної розмови з працівниками митниці, які відмовляються давати пояснення ситуації. Проте, 24 січня 2019 року о 12:51 годині на своїй сторінці у соціальній мережі Facebook ОСОБА_1 , що на момент написання та опублікування спірної інформації займав посаду виконуючого обов`язки начальника Одеської митниці ДФС, було залишено допис до вищезазначеної статті (інтернет?посилання: ІНФОРМАЦІЯ_4), у якому він поширив проти позивача неправдиву інформацію, чим порушив немайнове право на недоторканість ділової репутації. Викладена ОСОБА_1 інформація не відповідає дійсності та є недостовірною. Зокрема, у своєму дописі він повідомляє про те, що стаття не містить жодних доказів та підстав незаконних дій і є замовленим матеріалом, за допомогою якого ТОВ «Файнпрод» намагається вирішити власні інтереси. Також ОСОБА_1 згадав про те, що «декілька років тому на відомство вже був здійснений напад групи невідомих осіб, які розтрощили меблі, устаткування та техніку. І цей напад був пов`язаний з експортерами горіхів» та зазначає, що «звернувся до поліції з проханням забезпечити охорону Одеської митниці». Проте жодних доказів чи пояснень причетності журналістів інформаційного агентства чи до вищезазначених нападів ОСОБА_1 не надав. Окрім того, відповідач не обмежився поширенням неправдивої інформації щодо діяльності позивача, яка завдає значної шкоди діловій репутації інформаційного агентства та дискредитує його на ринку надання інформаційних послуг, оскільки повністю суперечить меті та цілям діяльності ІА «АСПІ», а також професійним та етичним нормам журналістської діяльності. Стверджував, що відповідач вдався до залякування та погроз, а також схиляння ЗМІ до поширення певної інформації. Отже, інформація, поширена ОСОБА_1 носить саме негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про порушення журналістами ІА АСПІ вимог чинного законодавства та прийнятих у суспільстві етичних принципів моралі, етики тощо, що на переконання позивача порушує немайнові права журналістів. Також дана інформаціє не є оціночним судженням, а обов`язок доказування її достовірності покладений на відповідача. Посилаючись на викладене, просили суд визнати інформацію, поширену ОСОБА_1 , недостовірною та такою, що порушує право на недоторканість ділової репутації ТОВ «Інформаційне агентство «Агентство соціально-політичних ініціатив», зобов`язати відповідача у строк 10 календарних днів з дня набрання законної сили судовим рішенням спростувати поширену ним недостовірну інформацію.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2021 року позов ТОВ «ІА «АСПІ» про захист ділової репутації юридичної особи та спростування поширеної неправдивої інформації задоволено.

Визнано недостовірною та такою, що порушує право на недоторканість ділової репутації ТОВ «ІА «АСПІ», інформацію, поширену ОСОБА_1 , а саме: «…нажаль, мене почули не всі. І ми отримали чергову спробу тиску, маніпуляції та навіть погрози фізичними діями по відношенню до посадових осіб державної установи! Ми вважаємо, що у такий спосіб представники компанії «Файнпрод» намагаються незаконно вплинути на рішення, що приймають або прийматимуть посадовці. Будемо домагатися відкриття кримінальної справи за фактом цих погроз та залякувань», оприлюднену ним ІНФОРМАЦІЯ_2 о 02:51 годині на своїй сторінці у соціальній мережі Facebook (інтернет посилання: ІНФОРМАЦІЯ_4/) як допис до статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_5», опублікованою ІА АСПІ 23 січня 2019 року о 22:02 годині (інтернет посилання: ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Зобов`язано ОСОБА_1 у строк 10 календарних днів з дня набрання законної сили судовим рішенням спростувати поширену ним недостовірну інформацію стосовно ТОВ «ІА «АСПІ», шляхом викладення на своїй сторінці у соціальній мережі Facebook повідомлення наступного змісту: «Прошу вважати інформацію, викладену мною, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 о 02:51 годині на своїй сторінці у соціальній мережі Facebook у пості ІНФОРМАЦІЯ_4/ стосовно Інформаційного агентства «Агентство соціально-політичних ініціатив», яке діє на підставі свідоцтва про реєстрацію інформаційного агентства як суб`єкта інформаційної діяльності серія КВ №538-400Р від 24.04.2014 року, а саме: «...Нажаль, мене почули не всі. І ми отримали чергову спробу тиску, маніпуляції та навіть погрози фізичними діями по відношенню до посадових осіб державної установи! Ми вважаємо, що у такий спосіб представники компанії «Файнпрод» намагаються незаконно вплинути на рішення, що приймають або прийматимуть посадовці. Будемо домагатися відкриття кримінальної справи за фактом цих погроз та залякувань» недостовірною та такою, що не відповідає дійсності».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ІА «АСПІ» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 842 грн.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Демченко К.М. в інтересах ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не дослідив та не проаналізовував в діях ОСОБА_1 наявність кожного з елементів складу правопорушення, сукупність яких давала б підставу для задоволення позовних вимог про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації. Суд зробив висновки щодо того, що спірна інформація розповсюджена ОСОБА_1 , а сторінка на соціальному веб-сайті Facebook у мережі Інтернет є особистою сторінкою скаржника. Звернув увагу на те, що інформація, визнана судом недостовірною, не містить жодних посилань або згадувань про позивача, є нейтральною по відношенню до позивача та його працівників, а також здійснюваної ним господарської діяльності. Тобто, відсутній обов`язковий елемент складу правопорушення, а саме поширена інформація повинна стосуватися позивача. Також позивач не навів жодних доказів, які б свідчили про завдання відповідачем шкоди його немайновим благам. Зазначив, що оскаржуване рішення містить висновки, які свідчать про неправильне застосування судом норм матеріального права. Зокрема, висновки суду зроблені з урахуванням положень ч. 3 ст. 27 ЦК України, якими обов`язок доказування того, що інформація є недостовірною, було покладено на відповідача. Спірна інформація має усі риси, характерні оціночним судженням, оскільки є критичним вираженням суб`єктивної думки особи про публікацію, поширену в мережі Інтернет, а тому не може бути предметом судового доказування. Посилався на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19 травня 2019 року у справі №591/7099/16-ц, згідно якого будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок тощо не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 03 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні адвокат Гамаза І.А. в інтересах ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, та просила її задовольнити.

Представник ТОВ «ІА «АСПІ»в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи бувповідомлений належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як убачається із матеріалів справи, ТОВ «Інформаційне агентство «Агентство соціально-політичних ініціатив» зареєстроване згідно вимог чинного законодавства України, діє на підставі свідоцтва про реєстрацію інформаційного агентства як суб`єкта інформаційної діяльності серія КВ №538-400Р від 24.04.2014 року та здійснює свою діяльність у сфері проведення незалежних журналістських розслідувань, висвітлення актуальних подій та конфліктів, а також веде відкрите досьє на політиків та лідерів громадської думки.

23 січня 2019 року о 22:02 годині Інформаційним агентством «АСПІ» (АSРІ) було опубліковано статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_5» (режим доступу: ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

24 січня 2019 року о 12:51 годині на сторінці у соціальній мережі Facebook відповідачем ОСОБА_1 , що на момент написання та опублікування спірної інформації займав посаду виконуючого обов`язки начальника Одеської митниці ДФС, було залишено допис до вищезазначеної статті (Інтернет посилання: ІНФОРМАЦІЯ_4/), а саме:

«Нещодавно я вже закликав суб`єктів зовнішньо-екномічної діяльності, які оформлюють вантажі на Одеській митниці, діяти у правовому полі та вирішувати суперечки у законному руслі.

Нажаль, мене почули не всі. І ми отримали чергову спробу тиску, маніпуляції та навіть погрози фізичними діями по відношенню до посадових осіб державної установи!

Враховуючи ситуацію, що склалася, повідомляю.

По-перше, ми проведемо перевірку викладених у матеріалі фактів. І якщо вони підтвердяться, до посадових осіб будуть застосовані дисциплінарні міри.

Якщо вони не підтвердяться, Одеська митниця ДФС підготує позов суду відносно видання, яке розповсюдило цей матеріал, і буде домагатися відкликання його свідоцтва про державну реєстрацію у якості інформаційного агентства.

По-друге, сьогодні вранці посадові особи Одеської митниці підготували заяву до Головного управління Нацполіції України в Одеській області про погрози на їхню адресу.

Ми вважаємо, що у такий спосіб представники компанії «Файнпрод» намагаються незаконно вплинути на рішення, що приймають або прийматимуть посадовці. Будемо домагатися відкриття кримінальної справи за фактом цих погроз та залякувань.

Крім того, я звернувся до поліції з проханням забезпечити охорону Одеської митниці.

Декілька років тому а відомство вже був здійснений напад групи невідомих осіб, які розтрощили меблі, устаткування та техніку. І цей напад був пов`язаний з експортерами горіхів.

Я знаю, що начальник ГУ Нацполіції в одеській області ОСОБА_2 жорстко відстоює законність і порядок в регіоні, і впевнений, що ми не допустим повторення ситуації, яка мала місце у листопаді 2016 року.

Третє. Дякуючи ОСОБА_3 я неодноразово мав честь спілкуватися з чоловіками.

Але статус бійців АТО не надає жодних переваг у бізнес-конфліктах або суперечках між бізнесом та державними установами. І більше того, можливо мені щастило на порядних та чесних людей , але жоден з тих героїв, з якими спілкувався я особисто, не нівелював би свій статус у таки спосіб, як це відбувається зараз.

Тому я звертаюсь до справжніх бійців, які мають відношення до цієї ситуації. Скоріш за все, вас втягують у цей конфлікт обманом. Я відкритий до розмови. І готовий зустрітися з вашими представниками для конструктивної бесіди (хоча мав уже три розмови). Держава, яку ви захищали, потребує верховенства права!

Четверте. Це вже не перший раз, коли експортери волоських горіхів стикаються з проблемою зловживання законодавством у сфері захисту інтелектуальної власності. Вочевидь, ми потребуємо принципового вирішення цієї ситуації. Тому я закликаю експертів у митній сфері, юристів розпочати дискусію щодо шляхів вирішення наявних проблем. Було б чудово, щоб за результатами цієї дискусії, з`явився законопроект який можна було б передати ОСОБА_4 або ОСОБА_5 для його подальшого затвердження Верховною Радою.

І останнє. Я звертаюся до київських та одеських журналістів з проханням максимально висвітлити цю ситуацію. Одеська митниця неодноразово стикалася з тиском з боку різних сил. Але якщо суспільству потрібно відомство, яке буде працювати на його інтереси, тиск повинен припинитися раз і назавжди !».

Виділені цитати, на думку позивача, є недостовірною інформацією, яка завдає значної шкоди діловій репутації інформаційного агентства та дискредитує його на ринку надання інформаційних послуг, оскільки повністю суперечить меті та цілям діяльності Інформаційного агентства «АСПІ». ОСОБА_1 вказує на те, що опублікована 23.01.2019 року Інформаційним агентством «АСПІ» стаття не містить жодних доказів та підстав незаконних дій, і є замовленим матеріалом, за допомогою якого ТОВ «Файнпрод» намагається вирішити власні інтереси. Також ОСОБА_1 не надано жодних доказів чи пояснень щодо причетності журналістів Інформаційного агентства «АСПІ» до нападу на відомство митниці. До того, ж ОСОБА_1 вдався до залякування та погроз, а також схиляння ЗМІ до поширення певної інформації.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що поширена відповідачем ОСОБА_1 інформація у дописі носить саме негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про порушення журналістами ІА АСПІ вимог чинного законодавства та прийнятих у суспільстві етичних принципів моралі, етики тощо.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить із наступного.

У статті 34 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб.

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

З позиції правової природи, право на захист честі, гідності та ділової репутації є частиною права на повагу до приватного життя, а підстави захисту такого права виникають, як правило, на стику взаємодії права (свободи) на вираження (думки) та права на повагу до приватного життя.

Колегія суддів наголошує на важливості права кожної людини на приватність і права на свободу вираження поглядів як основи демократичного суспільства. Ці права не є абсолютними і не мають ієрархічного характеру, оскільки мають однакову цінність.

Згідно зі статтею 201 ЦК України, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року

у справі № 904/4494/18 зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Окрім того, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час, як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права.

Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Згідно з частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Отже, слід відрізняти деякі висловлювання, які хоч і мають характер образи, однак у цілому контексті є оцінюючими судженнями з урахуванням вживаних слів та виразів з використанням мовностилістичних засобів.

Судження - це те саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ)як джерело права.

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним у демократичному суспільстві.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, свобода вираження поглядів є однією

з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 06 жовтня 2015 року).

У рішенні у справі «Ляшко проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Свобода політичних дебатів перебуває в самому серці побудови демократичного суспільства, що наскрізь пронизує Конвенцію. При цьому, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19 Конвенції.

Аналізуючи зміст опублікованого ОСОБА_1 допису до статті (інтернет-посилання: ІНФОРМАЦІЯ_4), з урахування наведених положень закону, колегія суддів доходить висновку про те, що відповідач, даючи оцінку подіям, пов`язаних із митним оформленням товару (волоські горіхи), висловив свої власні погляди (позицію), судження з огляду на співставлення певних обставин, які мали місце, і стосувалися діяльності Одеської митниці.

Оспорювана інформація є критичною оцінкою ситуації, яка склалась між експортерами та посадовими особами митного органу, і така інформація поширена відповідачем з метою доведення до громадськості власних міркувань щодо шляхів її вирішення. Використані відповідачем мовно-стилістичні засоби у публікації свідчать про те, що наведені висловлювання відповідача є лише вираженням його суб`єктивної думки.

Виділені позивачем фрази, на які позивач посилається у позові, не можуть бути виокремленими із загального контексту публікації, яка стосується лише митного оформлення товару (волоські горіхи), і, взагалі не стосується професійної журналістської діяльності ІА «АСПІ».

Колегія суддів зауважує, що право позивача не може бути порушено через повідомлення (публікацію), в якому навіть не згадується його назва, а мова йде виключно про правовідносини, які виникли між працівниками митниці та експортерами горіхів.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки зазначена в публікації інформація, спростування якої вимагає позивач, не носить характеру завідомо неправдивих відомостей та є оціночним судженням, а тому не підлягає спростуванню. Окрім того, позивачемне надано доказів на підтвердження недостовірності вищевказаної поширеної інформації, яка, на думку ІА «АСПІ», порушує права на недоторканність ділової репутації.

Разом з тим, не приймаються до уваги колегії суддів доводи апеляційної скарги щодо недоведеності того факту, що спірна інформація розповсюджена ОСОБА_1 , а сторінка на соціальному веб-сайті Facebook у мережі Інтернет є його особистою сторінкою не приймаються до уваги колегії суддів, оскільки останнім в суді першої інстанції такий факт не оспорювався. Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 посилався лише на те, що поширена ним інформація не стосується позивача, така інформацію є достовірною і такою, що не порушує особисті немайнові права позивача. Аналогічні доводи викладені у в поданій відповідачем апеляційній скарзі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не встановив чи завдає зазначена публікація шкоди (та в якій мірі) особистим немайновим благам саме позивача, не звернув увагу на критерії і фундаментальні вимоги, закладені у практиці ЄСПЛ та національному законодавстві, зокрема, щодо забезпечення балансу між свободою вираження поглядів та захистом честі й гідності осіб, щодо обов`язковості встановлення чи стосувалась інформація, яка є предметом розгляду, суспільно-важливих питань, що становлять громадський інтерес, щодо обов`язковості встановлення чи був індивідуалізований в контексті такої інформації позивач, та фактично зосередився на поверхневому дослідженні вибраних ТОВ «ІА «АСПІ» цитат, виокремлених з контексту спірної публікації.

Слід відмітити і те, що суд першої інстанції, не зважаючи на те, що вимоги ТОВ «ІА «АСПІ» стосувалися усієї інформації, яка міститься в дописі до статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_5», в порушення норм процесуального закону, задовольнив позов у повному обсязі та визнав недостовірною та такою, що порушує право на недоторканість ділової репутації позивача, поширену ОСОБА_1 лише інформацію, а саме: «…нажаль, мене почули не всі. І ми отримали чергову спробу тиску, маніпуляції та навіть погрози фізичними діями по відношенню до посадових осіб державної установи! Ми вважаємо, що у такий спосіб представники компанії «Файнпрод» намагаються незаконно вплинути на рішення, що приймають або прийматимуть посадовці. Будемо домагатися відкриття кримінальної справи за фактом цих погроз та залякувань», не надавши оцінку іншим висловлюванням ОСОБА_1 у дописі та його публікації у цілому.

Поза увагою суду першої інстанції залишилися норми цивільного процесуального закону, відповідно до яких обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів, а тому висновки суду першої інстанції про задоволення позову не можуть вважатись правильними.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга адвоката Демченка К.М. в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2021 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України,суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Демченка Костянтина Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 14 липня 2022 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді І.М. Вербова

В.А. Нежура