01.11.2022 Єдиний унікальний номер 205/7976/19
Справа №205/7976/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу №205/7976/19 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості-

ВСТАНОВИВ:

17.09.2019 року акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтований тим, що 28.04.2010 року ОСОБА_1 підписанням анкети-заяви приєдналася до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі - Банк). На підставі вказаної анкети-заяви ОСОБА_1 було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку разом з умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг (далі - Договір). Заявою підтверджується факт, що відповідач була повністю проінформована про умови кредитування у АТ КБ «ПриватБанк».

Банк свої зобов`язання за Договором виконав, надав відповідачу кредит. Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками. Таким чином, відповідач зобов`язання за Договором не виконала.

У зв`язку з зазначеними порушеннями умов Договору виникла заборгованість, яка станом на 29.08.2019 року склала 60 852,35 грн., з яких: 26 449,24 грн. заборгованість за тілом кредиту, 11 813,45 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 19 015,74 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 200 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. штраф (фіксована частина), 2 873,92 грн. штраф (процентна частина).

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 60 852,35 грн. та судові витрати по справі.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

18.10.2019 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, в якому заперечувала проти позовних вимог. Заперечення обґрунтовано тим, що відповідач заяву про приєднання до умов та правил надання послуг не підписувала, грошей не отримувала, гроші на кредитний рахунок Банку ніколи не вносила. Окрім того, 28.10.2010 року відповідачу виповнилося 19 років, вона навчалася, не працювала, проживала з батьками та перебувала на їх утриманні, грошових коштів не потребувала. При цьому, відповідач зазначила, що відкрила рахунок у АТ КБ «ПриватБанк» у 2016 році для отримання соціальних виплат, однак, Банк почав самостійно списувати кошти з її рахунку, пояснивши це наявністю кредитного рахунку, відкритого 28.10.2010 року. Для вирішення цього питання відповідач звернулася до Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, після чого почала отримувати погрози по телефону від невідомих осіб. На підставі викладеного відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

14.11.2019 року від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла відповідь на відзив, в якій представник ОСОБА_2 заперечувала проти аргументів відповідача, викладених у відзиві на позов. Заперечення обґрунтовано тим, що отримання відповідачем кредитної картки підтверджується фото клієнта з карткою, без якої неможливо здійснювати операції по картці, а надані позивачем докази підтверджують отримання відповідачем коштів та їх часткове повернення. Таким чином, відповідачем не доведено відсутність заборгованості, розрахунок не спростований відповідачем. Також відповідачем не доведено, що грошовими коштами протиправно заволоділа інша особа. На підставі викладеного позивач просить задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою суду від 05.11.2021 року за клопотанням відповідача призначено по справі судову почеркознавчу експертизу.

18.01.2022 року від судового експерта надійшло клопотання про надання вільних зразків почерку та підпису ОСОБА_1 за період часу, найближчий до складання досліджуваного документу та експериментальних зразків підпису ОСОБА_1 .

Однак, у судові засідання 11.02.2022 року, 13.04.2022 року, 08.06.2022 року, 17.08.2022 року, 18.10.2022 року, 01.11.2022 відповідач не з`явилася, зразків підпису не надала.

Представник позивача у письмовому клопотанні просив розглядати справу за відсутності представника.

Відповідач ОСОБА_3 повторно не з`явилася до суду. Про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Однак, про причини неявки суд не повідомила.

Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Пунктами 2, 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів. Судам дано роз`яснення на те, що, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника.

Суд, враховуючи ту обставину, що сторонам були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що 28.04.2010 року ОСОБА_1 (до укладення шлюбу ОСОБА_4 (а.с.57)) підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.10). У заяві просила оформити на її ім`я платіжну картку «Кредитка «Універсальна». Підписанням анкети-заяви відповідач підтвердила, що згодна, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. А також підтвердила, що ознайомилася та згодна з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Відповідно до довідки Банку за підписаним між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 кредитним договором № б/н було надано кредитні картки: № НОМЕР_1 від 03.08.2014 року з терміном дії до липня 2018 року, № НОМЕР_2 від 21.05.2017 з терміном дії до травня 2021 року, № НОМЕР_2 від 11.07.2017 з терміном дії до травня 2021 року, № 459227 від 04.01.2018 з терміном дії до травня 2021 року (а.с.125).

Згідно з довідкою Банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 06.04.2017 року встановлено кредитний ліміт до 5 000 грн., який неодноразово збільшувався, максимально до 15 500 грн. (а.с.124).

Як вбачається з виписки по рахунку ОСОБА_1 (а.с. 78-93, 116-123), відповідач користувалася кредитними коштами, частково погашала заборгованість.

Позивач наголошує, що в порушення умов вказаного Договору, відповідач допустила прострочення повернення кредиту, внаслідок чого в неї виникла заборгованість.

Згідно з розрахунком Банку, який не спростовано відповідачем, заборгованість станом на 29.08.2019 року складає 60 852,35 грн., з яких: 26 449,24 грн. заборгованість за тілом кредиту, 11 813,45 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 19 015,74 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 200 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. штраф (фіксована частина), 2 873,92 грн. штраф (процентна частина) (а.с. 4-9).

Оскільки відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, то між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Щодо позовних вимог про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом (тілом кредиту) 26 449,24 грн. заборгованість за тілом кредиту, 11 813,45 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Як встановлено з виписки по рахунку ОСОБА_1 , відповідач користувалася кредитними коштами, наданими Банком.

Застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язана повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів. У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем, підтверджено належними доказами по справі, і в такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у Договорі, то позов в цій частині ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.

Враховуючи зазначені обставини та надані суду докази суд приходить до висновку, що заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту), яка станом на 29.08.2019 року, становить 26 449,24 грн. заборгованість за тілом кредиту, та 11 813,45 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, підлягає стягненню з відповідача.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованою пенею та штрафами, а саме: 19 015,74 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 200 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. штраф (фіксована частина), 2 873,92 грн. штраф (процентна частина), суд зазначає наступне.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за кредитом, стягнути заборгованість за нарахованою пенею та штрафами, посилаючись на Умови, згідно з п. 2.1.1.12.6.1 та п. 2.1.1.7.6. Договору, згідно з якими при непогашенні суми простроченого кредиту на суму від 100 грн. клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, а також при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. та плюс п`ять відсотків від суми позову.

Однак, в анкеті-заяві відсутня інформація про погодження сторонами умов щодо визначення відповідальності у вигляді пені та штрафу, в тому числі за фіксованою ставкою або процентною складовою.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку заборгованості за Договором, посилався на Умови та Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Унівеpсальна» (а.с.11-26), як невід`ємні частини Договору.

Витягом з Умов та витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які надано позивачем на підтвердження позовних вимог, встановлено пеню та штрафи для карток «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та інші картки «Універсальна» (а.с.11). Однак, в анкеті-заяві не зазначено, яку саме картку «Універсальна» видано відповідачу (а.с.10).

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови, тарифи обслуговування кредитних карт «Унівеpсальна» розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати штрафів і пені, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Також, суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, штрафів та пені, наданий банком Витяг з Умов, Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Унівеpсальна» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованою пенею та штрафами, не підлягають задоволенню через необґрунтованість та недоведеність.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 38 262,69 грн., з яких: 26 449,24 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 11 813,45 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, та їх відсутність для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за нарахованою пенею та штрафами,

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 526, 627, 1050, 1054 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст. 2, 4, 10, 12, 80, 81, 141, 223, 247, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості-задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», заборгованість за кредитним договором №б/н від 28.04.2010 року у розмірі 38 262,69 грн., з яких:

-26 449,24 грн.-заборгованість за тілом кредиту;

-11 813,45 грн.-заборгованість за простроченим тілом кредиту.

В задоволенні позову в іншій частині-відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», судові витрати у розмірі 1 921,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Н.Г. Остапенко