ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/5693/21 Номер провадження 22-ц/814/1823/22Головуючий у 1-й інстанції Штих Т.В. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.,

суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 липня 2021 року в складі судді Штих Т.В. по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И В

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити йому у порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 недоотриману пенсію у розмірі 77745,83 грн.

В обгрунтування позову вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 .

Зазначав, що 08 липня 2020 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого недоотримана пенсія після померлої ОСОБА_2 склала 77745,83 грн.

21 січня 2021 року представник позивача звернулась до відповідача щодо виплати вказаних коштів, проте відповідно до листа від 18 лютого 2021 року йому було роз`яснено, що спадкоємець повинен надати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що позивачем було розціненоа, як відмова у виплаті спадщини.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування задоволено.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 суму 77745,83 грн., в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та судовий збір в сумі 908,00 гривень.

Не погодившись з вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права просило рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обгрунтування апеляційної скарги вказано, що для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку з із смертю пенсіонера до органу, який призначає пенсію, в якому перебуває на обліку померлий пенсіонер надається свідоцтво про смерть, документи, що підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчу особу заявника, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Для виплати недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, про право на спадщину, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Зазначають, що у зв`язку з тим, що у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 був відсутній штамп міграційної служби було закрито її особовий рахунок. За таких обставин, вважають, що у суду були відсутні підстави для задоволення позову, оскільки жодними правовими актами не врегульовано порядку здійснення страхових виплат особі, яка не перемістилась із тимчасово окупованої території на підконтрольні органам державної влади території.

Cторони будучи повідомлені про час і місце розгляду справи до суду не з`явились.

Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили.

Апеляційний суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 .

08 липня 2020 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого недоотримана пенсія в зв`язку зі смертю ОСОБА_2 склала 77745,83 грн. Вказане свідоцтво видане м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області приватним нотаріусом Леденьовим І.С. є чинним.

21 січня 2021 року представник позивача звернулась до відповідача щодо виплати вказаних коштів. Відповідно до листа від 18 лютого 2021 року роз`яснив, що спадкоємець повинен надати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та не виплатив вказані кошти.

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

З огляду на викладене, та враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Апеляційний суд вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

У постанові Верховного Суду від 23.02.2022 по справі №428/10113/20 зазначено, що тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що:

- цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів справи, згідно свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.07.2020 року, виданого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С., у якому зазначено, що спадщина складається з недоотриманої пенсії в загальній сумі 77745,83 грн, не оспорене та є чинним, а тому відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Харківськиій області у виплаті пенсії спадкодавця спадкоємцю є безпідставною.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 23.02.2022 по справі №428/10113/20 висловлена правова позиція, відповідно до якої положення частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що позивачка успадкувала належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до положень ст. 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті, за останні три роки. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими, оскільки останній успадкував належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 20.09.2018 у справі № 243/3505/16 зазначила, що підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Тому припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень ст. 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Крім того, відповідачем не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих документальних доказів на спростування розміру успадкованої недоотриманої пенсії, порядку та строку, за який нарахована така пенсія.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів, а висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовою позицію Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.02.2022 по справі № 428/10113/20.

Місцевий суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010 року, заява №4909/04).

За таких обставин, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській областіслід залишити без задовлення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374,375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л.М. Хіль

Судді С.Б. Бутенко

Г.Л. Карпушин

Повний текст постанови складено 12.07.2022 року