ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/96/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Сердюковій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві за скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Ярослава Вікторовича, заінтересована особа - Акціонерне товариство «УкрСиббанк», суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у порядку статті 447 ЦПК України у листопаді 2021 року звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Я.В., заінтересована особа - АТ «УкрСиббанк».

Скарга мотивована тим, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Бережним Я.В. у порушення ч.1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» вчинені дії щодо опису та арешту майна боржника, а саме в частині їх проведення у час, відмінний у вимозі, надісланій боржнику (12.30 год., тобто на 30 хв. раніше визначеного часу - 13.00 год.), в порушення ч.2 ст. 18 вказаного закону - проведення опису майна без вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла боржника, також в порушення ч.3 ст. 22 вказаного закону - в залученні в якості понятих осіб, які мають особисту зацікавленість у вчиннні виконавчих дій під час опису та арешту майна (представника боржника), на підставі чого просить визнати вказані виконавчі дії неправомірними та скасувати постанову приватного виконавця про опис та арешт майна від 22.10.2021 року та зобов`язати приватного виконавця зняти арешт з нерухомого майна - 1/3 частини трикімнатної квартири, що йому належить, за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважає, що оспорювані дії під час проведення виконавчих дій приватним виконавцем та постанова такого приватного виконавця суперечить також приписам ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якими державний виконавець зобов`язаний вжити передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 06.06.2022 року відкрито провадження по скарзі, її розгляд спризначено в судове засідання у приміщенні суду на 07.07.2022 року, 14.00 год., із викликом скаржника та заінтесованих осіб.

В судове засідання скаржник повторно (07.07.202 року, 14.07.2022 року) не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, смс - повідомленням, телефонограмою, розміщеним повідомленням про час та місце розгляду скарги на офіційному сайт судової влади (суду).

Скаржник звернувся до суду із клопотанням від 14.08.2022 року про відкладення розгляду скарги, про поважні причини неприбуття та їх докази суд не повідомив.

В судове засідання стягувач повторно не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судової влади (суду).

В судове засідання приватний виконавець повторно не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судової влади (суду).

Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Бережним Я.В. подано відзив на скаргу від 13.07.2022 року, яким скаргу не визнав та просив відмовити у її задоволенні за необґрунтованістю. Вказав, що оскаржувані скаржником виконавчі дії та постанова приватного виконавця від 22.10.2021 року про опис та арешт майна боржника проведено у відповідності до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» за процедурою опису та арешту майна, за наявною технічною документацією, наданою КП КМБТІ, без входження (доступу) до об`єкта нерухомого майна з підстав незабезпечення такого доступу боржником, а тому доводи боржника вважає безпідставними.

Також приватним виконавцем на запит суду надані матеріали зведеного виконавчого провадження ВП №№ 65157871 та 65154987, які стали предметом дослідження судом в ході розгляду такої скарги.

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржують ся (ч. 1 ст. 450 ЦПК України).

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 450 ЦПК України).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

З метою забезпечення процедури розгляду скарги на дії приватного виконавця відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України повідомлялись сторони виконавчого провадження та приватний виконавець про час та місце його проведення, й про необхідність забезпечення суду матеріалами виконавчого провадження.

За таких підстав суд визнав у відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 450 ЦПК України розглядати скаргу за відсутності скаржника, стягувача, приватного виконавця, адже неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, встановивши підстави оскарження виконавчих дій та рішення приватного виконавця, а також витребувані судом матеріали зведеного виконавчого провадження ВП №№ 65157871 та 65154987 по виконанню виконавчого листа № 753/2256814, виданого Дарницьким районним судом м.Києва від 08.06.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості 63 871 доларів 85 центів США - за кредитом, 22 581 доларів 93 центи США - за відсотками, всього - 86 453 доларів 78 центів США за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 29.11.2006 року, оскаржувану постанову приватного виконавця від 22.10.2021 року про опис та арешт майна боржника, у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги із наступних підстав.

З 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким викладено у новій редакції, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс України України.

Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України у новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦК України).

Судом встановлено, що з 14.04.2021 року в провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Я.В. перебуває зведене виконавче провадження ВП № 65162056 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 до складу якого входять 2 (два) виконавчі провадження на загальну суму стягнення 1 827 грн. та 86 453 доларів 78 центів США, а саме: 1. ВП 65157871 - з примусового виконання виконавчого листа про стягненення на користь ПАТ «Укрсиббанк» 1 827 грн. та 2. ВП 65154987 - з примусового виконання виконавчого листа про стягненення на користь ПАТ «Укрсиббанк» 86 453 доларів 78 центів США.

Так, 14.04.2021 року на виконання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Я.В. подані вказані виконавчі документи, й 14.04.2021 року його постановою відкрито виконавче провадження № 6515871.

Постановою приватного виконавця 14.04.2021 року об`єднано виконавці провадження №№ 65157871 та 65154987 у зведене виконавче провадження № 65162056.

14.10.2021 року приватним виконавцем Бережним Я.В. направлено вимогу боржнику ОСОБА_1 про зобов`язання його надати доступ 22.10.2021 року о 13.00 год. до об`єкта нерухомого майна - 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 для проведення виконавчих дій, що полягають у описі та арешті вказаного майна, яке належним чином вручено 11.10.2021 року боржнику, що підтверджується рекомендованою поштою з повідомленням про вручення.

22.10.2021 року виходом приватного виконавця за адресою місцезнаходження майна та проведення виконавчих дій - квартири АДРЕСА_2 , боржником не забезпечено доступ виконавця до приміщення квартири, про що зазначено у оскаржуваній постанові, а тому приватним виконавецем здійснено опис майна боржника за наявною технічною документацією, яка надана приватному виконавцю у офіційному порядку Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» за його запитом.

Так, відповідно до повідомлення Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» об`єкт нерухомого майна - 1/3 частина трикімнатної квартири, що належить боржнику ОСОБА_1 , розташована на 12 поверсі за адресою: АДРЕСА_1 та складається із: 1) коридор загальна площа кв.м: 18, 1, підсобна площа: 18,1,2) житлова загальна площа: 11,3, житлова площа: 11,3, 3) житлова загальна площа: 11,5, житлова площа: 11,5, 4) кухня загальна площа: 8,5, підсобна площа: 8,5, 5) туалет загальна площа: 1,1, підсобна площа: 1,1 6) ванна загальна площа: 2,6, підсобна площа: 2,6, 7) житлова загальна площа: 18, житлова площа: 18. Всього загальна площа: 71,1, підсобна площа: 30,3, житлова площа: 40,8.

05.10.2021 року приватним виконавцем на адресу боржника скеровано вимогу відповідно до якої боржника зобов`язано надати доступ приватному виконавцю 22.10.2021 року о 13.00 год. до зазначеного об`єкту нерухомого майна.

Виходом приватного виконавця за адресою провадження виконачих дій встановлено, що вимога виконавця про надання доступу до об`єкту нерухомого майна проігнорована боржником.

Приватний виконавець в оскаржуваній постанові вказав, що з метою непопущення порушення прав, свобод та законних інтересів учасників виконавчого провадження, дотримання принципів розумності строків виконавчого провадження, у зв`язку із неналежною процесуальною поведінкою боржника, яка полягала в ненаданні виконавцю доступу до вказаного об`єкта нерухомого майна, вбачає за необхідне здійснити опис майна боржника за наявною технічною документацією, що не є порушенням процедури опису майна, у даному випадку - частини квартири за наявною офіційною технічною документацією наданою КМБТІ, а тому підстави для визнання дій приватного виконавця щодо вчинення оскаржуваних виконавчих заходів (дій) по опису та арешту майна (1/3 частини квартири) на підставі наявної у приватного виконавця офіційної технічної документації без доступу до об`єкту нерухомого майна (житла), є необгрунованими, адже встановлено, що оскаржувані дії приватного виконавця щодо опису та арешту майна в частині їх проведення у відмінний від призначеного час, та за залучених заінтересованих у вчиненні виконавчих дій понятих, не мали місце, оскільки виконавець виніс постанову про опис та арешт майна без входження до приміщення квартири, про що зазначено в оскаржуваній постанові, відтак підстав для скасування такої постанови з підстав оскарження вказаних виконавчих дій немає, опис та арешт майна проведено у відповідності до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (п.6 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації п.1 ч.1 ст. 48 вказаного Закону).

Арешт майна (коштів) боржника відповідно ч.1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (ч.3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч.ч.4-5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Оскільки скаржником оскаржується постанова приватного виконавця, а також його дії, які призвели до постановлення оскаржуваної постанови про опис та арешт майна боржника, за встановленої судом обставини про дотримання таким виконавцем процедури опису та арешту майна відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», є підставою для відмови у задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Позиція скаржника про те, що з вказаних ним підстав дії та рішення приватного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», є необгрутновамини.

Відповідно, судом встановлена правомірність дій та рішення приватного виконавця, і вважає, що останні не можуть бути визнані протиправними лише з формальних міркувань скаржника.

Будь-які докази, які вказували б на порушення приватним виконавцем чинного законодавста прав боржника як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, не встановлено.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Приймаючи до уваги предмет скарги, наслідки її розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 452 ЦПК України.

Так, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Зважаючи на наслідки розгляду скарги, зі скаржника на користь держави підлягають стягненню 454 грн. 00 коп. судового збору за стакками судового збору станом на 01.01.2021 року, як передбачено Законом України «Про судовий збір».

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст. 450, 451, 452 ЦПК України, ст.ст. 1, 5, 14, 18, 25, 29, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про судовий збір», суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Ярослава Вікторовича, заінтересована особа - Акціонерне товариство «УкрСиббанк», - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний код платника податків - НОМЕР_1 , на користь держави 454 (чотиристава п`ятдесят чотири) грн. 00 (нуль) коп. - судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

Копію ухвали невідкладно направили позивачу для відома.

СУДДЯ: