КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/824/8772/2022 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Матвієнко Ю.О.
УХВАЛА

12 липня2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Матвієнко Ю.О.

суддів: Гуля В.В., Мельника Я.С.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 01 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, третя особа на стороні відповідача: Святошинський районний суд міста Києва, про відшкодування шкоди заподіяної особі бездіяльністю суду, виражене в образах судом сторони судового розгляду,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Солом`янського від 01 червня 2022 року суду позовну заяву ОСОБА_1 Держави Україна, третя особа на стороні відповідача: Святошинський районний суд міста Києва, про відшкодування шкоди заподіяної особі бездіяльністю суду, виражене в образах судом сторони судового розгляду визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із ухвалою, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, направивши її на електронну адресу Київського апеляційного суду.

Вивчивши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційну скаргу необхідно повернути з наступних підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (п.п. 2, 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Пунктом 1 ч. 2 ст. 43 ЦПК України визначено, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

За змістом ч. 2 цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 , останній неодноразово використовує образливу лексику, лайливо характеризує органи законодавчої та судової влади та їх роботу, стверджує, що Верховна Рада України, Кабінет Міністрів України та Рада суддів України не існують, на території України не створена судова влада, територія України окупована злочинниманархічним угрупуванням, а тому звертатись в суди немає сенсу.

Апеляційний суд враховує, що образлива лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Використання одними учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (п.п. 2, 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч.ч. 1, 2 вказаної статті). З огляду на це, вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц, де Велика Палата зазначила, що суди першої та апеляційної інстанцій розглянули скаргу незважаючи на те, що скаржник неодноразово у скарзі нецензурно, використовуючи лайливі слова, характеризував державного виконавця та його роботу. Велика Палата оцінила такі дії скаржника виявом неповаги до суду й інших учасників процесу та констатувала, що подання такої скарги є зловживанням скаржником його процесуальним правом, невиконанням обов`язку керуватися завданням цивільного судочинства, а тому скасувала судові рішення, а скаргу залишила без розгляду.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Великої Палати Верховного суду від 07 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19 та від 07 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21, в яких Велика Палата вказала, що позивач неодноразово використав у процесуальних документах (позовній заяві, апеляційній скарзі) принизливі, глумливі, образливі висловлювання щодо учасників справи, а також стосовно судів. Такі дії є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб, не спрямовані на ефективний захист прав, свобод та інтересів позивача, а тому суперечать завданню судочинства та є зловживанням процесуальними правами, що є підставою для залишення заяви без розгляду.

Європейський суд з прав людини, застосовуючи підпункт «а» п. 3 ст. 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі ст.34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02).

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалуСолом`янського районного суду міста Києва від 01 червня2022року містить образливі та провокативні висловлювання щодо законодавчої та судової влади України, суддів України, тому суд апеляційної інстанції вважає такі дії скаржника виявом неповаги до суду, інших учасників процесу та констатує, що подання такої скарги є зловживанням скаржником його процесуальним правом, невиконанням обов`язку керуватися завданням цивільного судочинства.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до висновку про зловживання скаржником процесуальними правами, внаслідок чого апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню на підставі ч. 3 ст. 44 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 44 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 01 червня 2022 року - повернути особі, яка її подала.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: