провадження № 2/294/362/22
справа № 294/1500/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року Чуднівський районний суд Житомирської області

у складі:

головуючого - судді Лесько М.О.,

при секретарі Рижук В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чуднові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

11.10.2018 позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина на квартири АДРЕСА_1 . Дана частка у вище вказаній квартирі належала покійному на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого фондом приватизації майна комунальної власності Чуднівської районної ради народних депутатів від 08.08.1996 року. Після смерті батька позивач є спадкоємицею за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України. Однак, в нотаріальному порядку вона не може оформити свої права на спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я її батька ОСОБА_4 , у зв`язку з чим змушена звернутись до суду.

В судове засідання сторони не з`явились.

Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі у якій одночасно зазначила, що свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі проти заочного розгляду справи не заперечує.

18.02.2019 року від відповідачів ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , до суду надійшли відзиви, ідентичні за змістом, згідно яких відповідачі просять у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , відмовити посилаючись на те, що позивач вводить суд в оману надаючи неправдиві факти, а саме: не вказала, що у свідоцтві про право власності на житло вказана мати відповідачів ОСОБА_5 , яка була законною дружиною померлого ОСОБА_4 , проживала з ним та доглядала, а також приховала той факт, що спірна квартира має три кімнати, дві з яких позивачка разом із сестрою оформили на себе, користуються кухнею, вбудованою шафою, лоджією, вбиральнею, ванною та претендує ще на решту житлової площі, а саме: частину однієї із кімнат площею 11.7 кв.м., де прописані відповідачі, які мають намір там проживати. Також відповідачі зазначили, що ОСОБА_1 , є дочкою покійного ОСОБА_4 , від першого шлюбу, належної уваги покійному при житті не приділяла, не цікавилась його життям та знаючи, що батько перебуває у безпорадному стані, нічим йому не допомагала.

21.03.2019 до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач заперечує доводи відповідачів, наведені у відзивах, оскільки вони є необґрунтованими та зазначає, що шлюб між її покійним батьком та матір`ю відповідачів ОСОБА_5 , був розірваний у 2011 році. Окрім цього позивач зазначає, що приймала участь у похованні батька та користувалась ритуальними послугами під час його поховання, що підтверджується квитанціями про їх оплату. Будучи власником квартири АДРЕСА_2 , позивач за власні кошти утримує приміщення, що є у спільному користуванні з відповідачами (ванна, туалет, кухня та підсобне приміщення) на які позивач несе витрати, вживаючи заходів, необхідних для утримання даних приміщень в належному стані.

25.05.2022 року від позивача надійшла заява, згідно якої просить залучити по цивільній справі № 294/1500/18 за її позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, в якості співвідповідача ОСОБА_5 .

На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності учасників справи та здійснити судовий розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 14.12.1974, виданим Високопічевською с/р, бюро ЗАГС Житомирського району Житомирської області (а.с.5, на звороті).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 14.11.2017 Чуднівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (а.с.5).

На день смерті спадкодавець був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою № 2171 виданою Чуднівською міською радою Чуднівського району Житомирської області від 02.08.2018 року (а.с.5, на звороті).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 08.08.1996 року виданого фондом приватизації майна комунальної власності Чуднівської районної ради народних депутатів, квартира, загальною площею 23,3 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_4 та членам його сім`ї ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.29).

Рішенням Народного суду Чуднівського району Житомирської області від 04.08.1986 року, змінено договір найму жилого приміщення, квартири АДРЕСА_2 , а саме: ОСОБА_6 разом з дочкою ОСОБА_7 виділено приміщення площею 16.8 м2 і 8 м2, ОСОБА_4 приміщення площею 11.6 м2. Ванну, кухню, туалет та підсобне приміщення залишено у спільному користуванні (а.с.9).

Згідно рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 19.09.2011 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано (а.с.9 на звороті).

За заявою позивача, після смерті ОСОБА_4 , від 21.02.2018 року, Чуднівською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №25/2018, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 54947238 щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтва про право на спадщину від 31.01.2019 наданої Чуднівською державною нотаріальною конторою на запит суду (а.с.18-19).

Окрім позивача, заяву про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 подав також син спадкодавця ОСОБА_3 , Згідно вище вказаної довідки свідоцтва про право на спадщину не видавались.

За заявою ОСОБА_1 , та на її ім`я КП «Бердичівським міжміським бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради було виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.7).

Згідно довідки №1541 виданої Бердичівським міжміським бюро технічної інвентаризації ОСОБА_1 про те, що станом на 31.12.2012 р. згідно даних наявних паперових носіїв право власності на квартиру АДРЕСА_2 належить по квартири кожному, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08.08.1996 р., виданого фондом приватизації майна комунальної власності Чуднівської районної ради народних депутатів (а.с.6 на звороті).

Отже після смерті ОСОБА_4 , відкрилась спадщина, що складається з частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Реалізовуючи своє право на спадщину, позивач звернулась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вище зазначену квартиру, однак, зі змісту відповіді наданої завідувачем Чуднівської державної нотаріальної контори Г.О. Липовою від 31.07.2018 року, вбачається, що Чуднівська державна нотаріальна контора не має можливості оформити та видати відповідне свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа.

Також з матеріалів справи вбачається, що після смерті спадкодавця спадкоємцем першої черги за померлим є його син ОСОБА_3 , відповідач по справі.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право вернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або а законом ( ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З ч. 1 ст. 1272 ЦК України вбачається якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За ч. 2 ст. 182 Цивільного кодексу України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2000 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.5,47,49 Закону України «Про нотаріат», п.22.31 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

На підставі ст. 392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 , підлягають частковому задоволенню, а тому за позивачем слід визначити право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_2 .

Щодо заяви позивача, про залучення співвідповідачем по справі ОСОБА_5 , суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача (ч.1 ст.51 ЦПК України.)

Оскільки вище зазначену заяву було подано позивачем після закінчення проведення підготовчого засідання, суд в задоволенні прохання позивача відмовляє.

На підставі наведеного вище та керуючись ст.ст. 325, 328, 380, 392, 1216, 1218, 1222, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270, ЦК України та ст.ст. 4, 5, 12, 13, 51, 81, 206, 211, 223, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: М.О. Лесько