Справа № 296/7132/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" липня 2022 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі: головуючого судді Рожкової О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

У С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

1.1. 11.08.2021 ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира із позовом до ОСОБА_2 (далі також відповідач), в якому просив стягнути з відповідача борг в сумі 32 847,05 грн.

1.2. Поданий позов обґрунтовувався тим, що 18.12.2011 між позивачем та ОСОБА_2 в простій формі у вигляді розписки договір позики на суму 10 000 грн. зі строком повернення до 25.12.2011. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 21.01.2015, яке набрало законної сили 02.03.2015, задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто зі ОСОБА_2 борг, що складався з основної заборгованості за договором позики від 18.12.2011 в розмірі 10 000 грн. та 3% річних за період з 26.12.2011 по 02.09.2014 у розмірі 8 958 грн. 90 коп., а всього 18 958,90 грн. Позивач вказує, що 21.07.2021 відповідач сплатив борг частково в розмірі 4 936 грн.

1.3. Посилаючись на те, що відповідач не виконує повністю рішення суду, то за період з 03.09.2014 по 20.07.2021 на загальний борг відповідача у розмірі 18 958,90 грн. мають бути нараховані 3% річних у розмірі 3 914 грн. та інфляційні втрати у розмірі 28 933,05 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, оскільки на досудову вимогу позивача від 26.07.2021 позивач відповіді не надав.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

2.1. 13.09.2021 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира відкрито провадження у цивільній справі №296/7132/21, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

2.2. 18.10.2021 до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позивачем надано неправильні обрахунки річних та інфляційних втрат, оскільки вони нараховані не на основну заборгованість по договору позики у розмірі 10 000 грн., а і на заборгованість по 3% річних у розмірі 8 958,90 грн., що свідчить про подвійну відповідальність за невиконання зобов`язання. Крім того, відповідачу стало відомо про рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 21.01.2015 в липні 2021 від роботодавця після отримання останнім постанови про звернення стягнення на заробітну плату і саме з цього моменту почалося виконання рішення суду, яке відповідач сумлінно виконує. Виконавче провадження з виконання рішення суду було закрито в 2015 році, і лише в 2020 році позивач звернувся до суду з метою отримання дубліката виконавчого листа, а тому неналежне виконання рішення суду пов`язано з невчиненням дій саме позивачем (а.с.25-30).

2.3. 18.10.2021 разом з відзивом на позовну заяву від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності, яка обґрунтована тим, що позивач пропустив строк позовної давності щодо стягнення 3% річних та інфляційні втрат за період з 02.09.2014 по 20.07.2021, оскільки впродовж п`яти років не вчиняв відповідних дій, спрямованих на належне виконання рішення суду від 21.01.2015, а тому просив відмовити позивачу у задоволенні позову (а.с.31-33).

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

3.1. 27.04.2015 Корольовським районним судом міста Житомира було видано виконавчий лист у справі №296/7921/14-ц на виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 21.01.2015 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 18958,90 грн. (а.с.5).

3.2. 12.01.2021 старшим державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Галицькою М.Ю. на підставі заяви стягувача про примусове виконання дублікату виконавчого листу №296/7921/14-ц, виданого 23.12.2020, відкрито виконавче провадження про стягнення зі ОСОБА_2 боргу за договором позики в розмірі 18958,90 грн., що стверджується постановою про відкриття провадження ВП №64091636 (а.с.6).

3.3. 21.07.2021 Корольовським ВДВС у місті Житомирі перераховано на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 4936,24 грн., що стверджується копією платіжного доручення №9339 від 20.07.2021 (а.с.7).

3.4. Із заробітної плати ОСОБА_2 на посаді майстра енергодільниці ІП «Євроголд Індестріз Лтд» по виконавчому листу утримано 11 678,72 грн. за період з травня 2021 до вересня 2021 включно, що стверджується довідкою про доходи ІП «Євроголд Індестріз Лтд» від 09.10.2021 (а.с.28).

ІV. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ

4.1. Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

4.2. Статтею 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

4.3. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (Стаття 257 Цивільного кодексу України).

4.4. Згідно з частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

4.5. Відповідно до частин третьої п`ятої статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ

5.1. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року в справі №646/14523/15-ц (провадження №14-591цс18) зроблено висновок, що «за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань».

5.2. Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, сформувала правову позицію згідно якої положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду».

5.3. Згідно частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5.4. З матеріалів справи вбачається, що 27.04.2015 Корольовським районним судом міста Житомира було видано виконавчий лист у справі №296/7921/14-ц на виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 21.01.2015 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 18 958,90 грн.

5.5. Також встановлено та не заперечується сторонами, що заборгованість, яка стягується за рішенням суду, складається з основного боргу за договором позики від 18.12.2011 у розмірі 10 000 грн. та 3% річних за період з 26.12.2011 по 02.09.2014 у розмірі 8 958 грн. 90 коп. та рішення суду станом на час звернення позивача до суду не виконано.

5.6. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

5.7. Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

5.8. Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

5.9. Статтею 625 ЦК України передбачені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання які поширюються на всі види грошових зобов`язань.

5.10. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

5.11. За вимогами ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

5.12. Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, зокрема, і факту наявності боргу, встановленого рішенням суду.

5.13. Виходячи із положень ст. 625 ЦК України, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

5.14. Отже, у розумінні наведених приписів, позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

5.15. При цьому, базою (основою) для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, згідно з вимогами наведеної норми, є сума основного боргу, необтяжена іншими нарахуваннями.

5.16. Зазначене узгоджується з висновком, зробленим Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постановах від 12.03.2018 № 914/712/16 та від 23.10.2018 № 913/70/18.

5.17. Таким чином, позивач має право вимагати стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та процентів річних лише на суму основного боргу, а не на заборгованість по 3% річних у розмірі 8 958,90 грн.

5.18. Крім того, суд враховує доводи відповідача, що фактичне стягнення боргу за рішенням суду розпочато виконавчою службою з травня 2021 року шляхом утримання із заробітної плати ОСОБА_2 2262,93 грн., а тому вважає, що розрахунок інфляційних втрат та 3% річних мав бути проведений позивачем за період з 03.09.2014 до 01.05.2021 та базою (основою) для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, є сума основного боргу в розмірі 10 000 грн., необтяжена іншими нарахуваннями. Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими.

5.19. Разом з тим, відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності, яка обґрунтована тим, що позивач пропустив строк позовної давності щодо вимог про стягнення 3% річних та інфляційні втрат за період з 02.09.2014, оскільки впродовж п`яти років позивач не вчиняв відповідних дій, спрямованих на належне виконання рішення суду від 21.01.2015, а тому просив відмовити позивачу у задоволенні позову.

5.20. Так, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто перш ніж застосувати позовну давність суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Такі правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц; від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц; від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц; від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73); від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80); від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 61); № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61); від 7 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71); від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134); від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51).

5.21. Таким чином, оскільки рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 21.01.2015 про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики в розмірі 18 958,90 грн. набрало чинності 02.03.2015, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних та інфляційні втрати за період з 03.09.2014 по 01.05.2021, але з позовом до суду позивач звернувся 11.08.2021 та не навів поважних причин пропуску позовної давності, суд відмовляє в позові ОСОБА_1 через сплив позовної давності.

VI. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. За правилами пункту 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позову, суд не вбачає підстав для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 76-80, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, Корольовський районний суд міста Житомира,

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 , відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:

ОСОБА_1 ,

зареєстроване місце проживання за адресою:

АДРЕСА_1

РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач:

ОСОБА_2

зареєстроване місце проживання за адресою:

АДРЕСА_2

РНОКПП НОМЕР_2

Повний судове рішення складено 18.07.2022.

Cуддя О. С. Рожкова