ПОСТАНОВА

Іменем України

12 грудня 2022 року м. Кропивницький

справа № 394/469/22

провадження № 22-ц/4809/1158/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л. (суддя-доповідач)

суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Петренко Олександр Володимирович на ухвалу Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2022 року, у складі головуючого судді Краснопольської Л.П., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Підвисоцька сільська рада Голованіського району Кіровоградської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа Підвисоцька сільська рада Голованіського району Кіровоградської області.

Заявниця звернулася до суду, у межах окремого провадження, із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини ).

Зазначала, що встановлення даного факту необхідно для оформлення її спадкових прав після смерті матері.

Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2022 року відмовлено у відкритті провадження за вказаною заявою.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Петренко О.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції, для продовження розгляду.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність в заяві про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини спору про право, що виключає можливість розгляду такої категорії справи у порядку окремого провадження.

Крім того, не погоджується із доводами суду першої інстанції про недобросовісність заявниці, оскільки раніше вже ОСОБА_1 зверталася із такою заявою.

Зазначає, що залишення без розгляду заяви не перешкоджає особі повторно звернутися до суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника адвоката Петренка О.В., перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам законодавства, оскільки судом не було належним чином досліджено підстав та мети подання заяви.

Звернувшись із заявою ОСОБА_1 просила встановити юридичний факт від якого залежить набуття нею права на спадкове майно.

Як вбачається, із матеріалів справи ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 05 вересня 2022 вказана заява була залишена без руху.

Суд першої інстанції зазначив, що заявнику перед зверненням до суду з вищезазначеною заявою слід було б отримати витяг з реєстру територіальної громади станом на дату звернення із зазначенням фактичного місця її реєстрації з метою визначення підсудності вказаної справи.

Також суд першої інстанції вказав, що заявниця не надала даних про наявність чи відсутність інших спадкоємців, які можуть бути заінтересованими особами, а також даних про те, що з вимог заяви не вбачається спір про право.

В оскаржуваній ухвалі в описовій частині суд вказує, що дослідив заяву з додатками та документами на виконання вимог ухвали не конкретизувавши їх.

Проте, матеріали справи не містять даних документів.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції послався на те, що заявлені вимоги стосуються його права на спадкове майно, з приводу якого вбачається спір, і які повинні розглядатись в позовному провадженні, заява не підлягає вирішенню у порядку окремого провадженню, а тому заявник має право звернутись до суду з позовом на загальних підставах.

Крім того, суд першої інстанції у своїй ухвалі посилався на недобросовісність заявника, оскільки вона вже зверталася із аналогічною заявою, яка була залишена без розгляду на стадії судового розгляду.

Згідно зі ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. 2. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Тобто, в заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, вказується мета встановлення юридичного факту, оскільки вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Суд першої інстанції послався на те, що заінтересовані особи у справах про встановлення факту залучаються залежно від мети, для якої заявникові необхідно встановлення такого факту.

Оскільки метою встановлення факту є оформлення спадкових прав, то ОСОБА_1 мала б надати до суду відомості щодо одержання відмови нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину, саме у вигляді постанови нотаріуса, а лише надано роз`яснення нотаріуса щодо оформлення спадкових справ, даних про те, що заявниця зверталася для оформлення спадщини і нотаріус їй відмовила.

Як вбачається із доводів апеляційної скарги, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 (матері) заявниці, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилася, та спадкоємці на протязі встановленого законом строку із заявами до нотаріальної контори не зверталися.

Представник заявниці посилається на те, що долучав відповідні докази до заяви про усунення недоліків.

Матеріали справи не містять копій таких документів, які були надані представником заявниці, а тому суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження за даною заявою сформував дану справу у порушення Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається спір про право.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.

Статтею 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Процесуальний закон передбачає умови, за яких в окремому провадженні можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема: факти, що підлягають установленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК).

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Такий правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18.

Згідно роз`яснень, які містять у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30травня 2008року №7«Про судову практику у справах проспадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, поняття «спір про право» пов`язане виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право.

За приписами ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Колегія суддів вважає, що без визначення конкретних юридичних чи фізичних осіб і кола (обсягу) їх порушених прав, висновок суду про розгляд спору (справи) в порядку позовного провадження є передчасним.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Петренко Олександр Володимирович задовольнити.

Ухвалу Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 27 вересня 2022 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

09.01.2023 - складено постанову.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Судді: Л.М. Дьомич

О.А. Письменний