ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2022 року м. Чернівці Справа № 715/2023/13-ц

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Одинака О.О.,

секретар: Скрипка С.В.,

заявник: старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Самокіщук М.Ю.,

стягувач: кредитна спілка «Головна»,

боржник: ОСОБА_1 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , на ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 12 серпня 2020 року, постановлену під головуванням судді Григорчака Ю.П., дата виготовлення повного тексту ухвали невідома, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Самокіщук М.Ю. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

Обґрунтовував подання тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області знаходиться виконавче провадження АСВП №52037941 з виконання виконавчого листа у справі №715/2023/13-ц, виданого 06.11.2013 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області про стягнення з ОСОБА_4 на користь КС «Головна» заборгованості за кредитним договором №1391-к від 12.06.2008 року в розмірі 268 711,17 грн та судового збору в розмірі 2687,11 грн. Виконавче провадження відкрито 25.08.2016 року, якою зобов`язано боржника самостійно виконати виконавчий документ у строк до семи днів, копію направлено сторонам виконавчого провадження.

Вказував, що в ході здійснення виконавчого провадження було встановлено, що за боржником зареєстровано нерухоме майно та транспортний засіб, який було Провадження №22-ц/822/526/22

оголошено у розшук, крім іншого, здійснено виходи за місцем реєстрації, в результаті чого було складено відповідні акти, надсилалися виклики щодо явки до виконавця, однак боржник не з`являлася, причини неявки не повідомлялися.

Посилаючись на те, що боржник не виконала рішення суду, старший державний виконавець просив тимчасово обмежити її у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 12 серпня 2020 року подання задоволено. Громадянку України ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, до фактичного виконання рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 16.10.2013 року у справі №715/2023/13-ц про стягнення з ОСОБА_4 на користь КС «Головна» заборгованості за кредитним договором №1391-к від 12.06.2008 року у розмірі 268711,17 грн.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , оскаржила її шляхом подання апеляційної скарги, в якій просить її скасувати, у задоволенні подання відмовити.

В скарзі посилається на те, що ухвала суду є незаконна, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки при ухваленні судового рішення судом першої інстанції не були в повному обсязі з`ясовані обставини, що мають істотне значення для розгляду подання, а також не враховано відсутність умисного ухилення боржника від виконання судового рішення, враховуючи, що апелянту жодного разу не направлялися документи виконавчого провадження за адресою її реєстрації ( АДРЕСА_1 ). Крім цього, боржнику не було відомо про наявність рішення суду, оскільки останнє винесено заочно, на час постановлення оскаржуваної ухвали апелянт вже тривалий час перебувала за кордоном. Також вказує, що у неї у власності перебуває нерухомість та легковий автомобіль, на які можливо звернути стягнення, а обмеження у праві виїзду є виключною мірою.

Стверджує, що державним виконавцем не в повній мірі доведено факт ухилення боржника від виконання рішення суду та яким чином обмеження у виїзді забезпечить його виконання.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла наступного висновку.

У відповідності до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з обізнаності боржником про виконавче провадження та підтвердження факту ухилення боржника від виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам, а висновки суду суперечать матеріалам справи.

Так, встановлено, що 14.01.2014 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області видано виконавчий лист у справі 715/2023/13-ц на виконання рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь кредитної спілки «Головна» заборгованості за кредитним договором №1391-к від 12.06.2008 року в розмірі 268711,17 грн, а також судовий збір в розмірі 2687,11 грн (а.с.4).

25.08.2016 року державним виконавцем Глибоцького РВДВС ГТУЮ у Чернівецької області Букачук Н.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52037941, боржнику надано термін до 01.09.2016 року на добровільне виконання (а.с.5).

29.04.2020 року державним виконавцем Глибоцького РВДВС ГТУЮ у Чернівецької області Букачук Н.І. винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження (а.с.9).

07.05.2020 року державним виконавцем Глибоцького РВДВС ГТУЮ у Чернівецької області Букачук Н.І. винесено постанову про передачу виконавчого провадження до Відділу примусового виконання рішень Управління ЗПВР у Чернівецькій області (а.с.6).

21.05.2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ЗПВР у Чернівецькій області Самокіщуком М.Ю. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження №52037941 з примусового виконання (а.с.10).

Того ж дня державним виконавцем здійснено виклик боржника та зобов`язано ОСОБА_4 з`явитися до нього на 10:00 год. 01.06.2020 року для сплати боргу (а.с.21).

В подальшому, 29.05.2020 року Відділом примусового виконання рішень Управління ЗПВР у Чернівецькій області здійснено запит №61943865 до Чагорської сільської ради та отримано відповідь №615 від 04.06.2020 року про те, що ОСОБА_5 перебуває за кордоном, була зареєстрована в АДРЕСА_1 , має у власності земельну ділянку площею 0,1593 га. Зазначене також підтверджується поясненнями ОСОБА_6 , інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №210483416 від 28.05.2020 року (а.с.7, 12, 14-15).

Листом РСЦ ГСЦ МВС в Чернівецькій області від 19.06.2020 року №31/24-05-100 повідомлено старшого державного виконавця Самокіщука М.Ю. про те, що за ОСОБА_4 зареєстрований автомобіль марки Ваз 2109, 1992 року випуску, д.р.н. НОМЕР_1 (а.с.23).

Під час виконавчого провадження державним виконавцем здійснено ряд запитів до Пенсійного фонду України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної фіскальної служби України, Державної прикордонної служби (а.с.16-20).

01.07.2020 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ЗПВР у Чернівецькій області Самокіщуком М.Ю. винесено постанову про розшук майна боржника: автомобіля марки Ваз 2109, 1992 року випуску, д.р.н. НОМЕР_1 (24).

Крім іншого, в матеріалах справи містяться копії конвертів, відправлених та ім`я ОСОБА_4 (с. Чагор Глибоцького району), де один не містить дати (а.с.27), інші датовані 25.05.2020 року (а.с.29), 22.06.2020 року (а.с.32), а також копії списків направлення рекомендованих листів з чеками (а.с.28, 31, 34).

В силу ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За приписами ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У справі «Soering vs UK» від 07 липня 1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства.

Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Окрім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд.

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними і цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи.

В силу ч.3 ст.269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.19 ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Частиною 5 ст.19 вказаного Закону визначено обов`язки боржника, а саме: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

В силу ч.1 ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

З наведеного вбачається, що боржник повинен бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Верховний Суд України в аналізі судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України №118/0/54-12 від 19 грудня 2012 року зазначив, що «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону №3857-XII та у п.18 ч.3 ст.11 Закону №606-XIV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

У п.3 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року №6 зазначено, що ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження, особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12). У зв`язку із цим у разі доведення факту зловживання процесуальними правами чи невиконання обов`язків, передбачених ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження зазначене може бути підставою для відповідного реагування, зокрема звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України згідно зі статтею 377-1 ЦПК, пунктом 18 частини третьої статті 11 ЗУ «Про виконавче провадження».

Частинами 1-4 ст.441 ЦПК України визначено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно ст.19 ЗУ «Про державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів, постановами державного виконавця; розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в`їзду - виїзду осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Отже, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст.441 ЦПК України.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Отже, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини, непереборної сили, події тощо.

Тобто, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Враховуючи наведені норми, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України застосовується у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання, обов`язок доведення про що відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України покладається саме на ініціатора звернення про встановлення обмеження.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем накладено арешт на нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,1239 га, кадастровий №:01:004:0969, розташованої в с. Чагор Глибоцького району, що належить боржнику, на яку він має право звернути стягнення в рахунок погашення боргу, або його частки.

Наявні в матеріалах справи письмові докази, які свідчать про вчинення дій державним виконавцем, не є достатніми доказами вжиття усіх можливих заходів в межах повноважень державного виконавця до звернення з цим поданням, як і не надано взагалі доказів про те, що боржник отримував постанову про відкриття виконавчого провадження, виклики державного виконавця та обізнаний про наявність виконавчого провадження, відсутні акти щодо здійснення виходів за місцем реєстрації та знаходження майна боржника, на які вказує виконавець у поданні, при тому, що сторонами не оспорюється факт перебування останньої за кордоном на час відкриття виконавчого провадження.

Однією з підстав для відмови у задоволенні подань державних виконавців є неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

Відповідно до вимог п.3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до помилкового вирішення питання, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволені подання.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , задовольнити.

Ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 12 серпня 2020 року скасувати та ухвалити нову постанову.

У задоволені подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Самокіщука Миколи Юрійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 без вилучення паспорта громадянина України - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Лисак І.Н.

Судді: Височанська Н.К.

Одинак О.О.