Справа № 359/7286/22
Провадження № 2/359/2528/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

14 грудня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області, третя особа : ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

встановив:

11 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, згідно якого просив визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 . На випадок своєї смерті ОСОБА_3 заповіту не складав. Тому, спадкування відбувається за законом. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 . У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріуса і заявою про прийняття спадщини. За його заявою заведено спадкову справу. Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є його син - ОСОБА_1 , оскільки сетсра позивача ОСОБА_2 відмовилась від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 . У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок позивачу відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів. З цих підстав позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав на спадкове майно з позовом про визнання права власності на вказане домоволодіння.

Ухвалою суду від 13 жовтня 2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій.

17 листопада 2022 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явились.

Від відповідача Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області надійшла заява, якою просили розгляд справи проводити без участі їхнього представника, прийняти рішення за наявними матеріалами справи та не заперечували щодо задоволення позовних вимог.

Від третьої особи надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти їх задоволення.

Дослідивши подані заяви та матеріали справи, в тому числі належним чином завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Приписами ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд також приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини.

Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року (серія А, № 303А, п. 2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 26 листопада 2019 року виконавчим комітетом Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Родинні відносини між спадкодавцем ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 підтверджу-ються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 07 вересня 2021 року повторно Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 заповіт не залишив, а тому спадкування після його смерті відбувається за законом.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою : АДРЕСА_1 .

У встановлений законом строк позивач звернулась до Бориспільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де була заведена спадкова справа. Наведене підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 59524376 від 21 лютого 2020 року. Сестра позивача, третя особа по справі ОСОБА_2 , подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

08 вересня 2022 року державним нотаріусом Скрипка А.О. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказана відмова обґрунтована відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок.

Згідно довідки Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області від 02 серпня 2022 року за № 02-16/1895, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 належав на праві особистої власності, згідно з записом в погосподарській книзі 31 за 2011-2015 роки, ОСОБА_3 . Вказаний житловий будинок побудований у 1979 році.

Відповідно довідки виданої виконкомом Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області від 22 січня 2020 року за № 70, ОСОБА_1 був зареєстрований разом з спадкодавцем за адресою : АДРЕСА_1 .

02 липня 2021 року КП БРР БР БТІ на ім`я ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на житловий будинок, який розташований за адресою : АДРЕСА_1 , з якого вбачається, що будинок побудований в 1979 році.

З наявних в матеріалах справи документів встановлено, що спору про спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , немає. Доказів протилежного суду не надано.

Спірні правовідносини регулюються книгою VI Цивільного кодексу України «Спадкове право». Як вбачається з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст. 1220, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За змістом ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено ч. 1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1, 2 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Частиною 4 ст. 3 зазначеного Закону вказано, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністер-ства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5.

Відповідно вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов`язані із виникненням права власності на споруджений житловий будинок у спадкодавця ОСОБА_3 виникло право власності на вказаний житловий будинок.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, набув право власності на дане майно в порядку спадкування з моменту відкриття спадщини.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Зважаючи на вказане, суд вважає доведеними обставини, зазначені в позовній заяві, а відтак наявні підстави для її задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 та ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», абз.3 ч.2 ст.331, ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 Цивільного кодексу України, п.2 ч.1 ст.258, ч.3 ст.259, ст.ст.263-265 та ст.268 Цивільного процесуального України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області, третя особа : ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстрацій-ний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , у порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок, позначений на плані «А-1»загальною площею 116,6 кв.м., житловою площею 73,1 кв.м., із господарськими будівлями і спорудами: прибудова - а1, а2, гараж - «Б», убиральня - «В», сарай - «Г», навіс - «Д», сарай - прибудова - «Е», баня - «З», погріб з шийкою - «И», навіс - «М», прибудова - «Р», ворота - «N10», огорожа - «N11», ворота - «N3», хвіртка - «N4», огорожа - «N5», огорожа - «N6», хвіртка - «N8», хвіртка - «N9», ґанок - «а3», яма вигрібна «О», колонка питна «П» що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 23 грудня 2022 року.

Суддя Яковлєва Л.В.