Ухвала

28 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 523/14539/17

провадження № 61-12861ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 липня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та будинком,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Одеська міська рада, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та будинком.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 та користувачем земельної ділянки площею 864,00 кв. м. ОСОБА_2 є власником будинку АДРЕСА_1 та користувачем земельної ділянки площею 600,00 кв. м. Разом із ОСОБА_2 проживає її донька ОСОБА_3 зі своїм чоловіком ОСОБА_4 . Позивачка стверджувала, що останні роки відповідачі самовільно, без дозволу позивачки ОСОБА_1 захопили частину її земельної ділянки, на якому незаконно збудували два сараї, а також встановили огорожу між ділянками, при цьому захопили частину її земельної ділянки, що підтверджується висновком № 4795/24 судової земельно-технічної експертизи від 29 березня 2016 року. Згідно з даним висновком відповідачі впродовж меж земельних ділянок захопили частину земельної ділянки ОСОБА_1 на площі 10,4 кв. м, а на захопленій ділянці встановили паркан, позначений під № 4, загальною довжиною 31,7 м, а також до паркану відповідачі прибудували самовільно збудований сарай, позначений під літ. «И». При цьому, частина сараю перебуває на межі в 2,62 м. Окрім того, відповідачі незаконно збудували сарай літ. «К», а також вбиральню літ. «З», неприємний запах від якої не дає позивачці нормально користуватись будинком. На підставі викладеного, позивачка просила зобов`язати відповідачів за власний рахунок звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , на площі 12,1 кв. м, та привести її в попередній стан шляхом знесення частини двох сараїв літ. «И», площею 2,62 кв. м, та літ. «К», площею 1,4 кв. м, а також огорожі № 4 довжиною 31,07 м, а також зобов`язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні будинком шляхом знесення за власний рахунок самовільно встановленої вбиральні літ. «З», розташованої на надлишках земельної ділянки, згідно висновку судової земельно-технічної експертизи від 29 березня 2016 року № 4795/24.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27 березня 2018 року Одеську міську раду залучено до участі у справі в якості співвідповідача.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 29 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У грудні 2022 року ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 липня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позов.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» передбачено, що у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено у розмірі з 01 січня 2022 року (на час подання касаційної скарги) - 2 481,00 грн.

Предметом спору у цій справі є вимога про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та будинком шляхом знесення частини двох сараїв, огорожі та самовільно встановленої вбиральні.

Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (567 500,00 грн) та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Ураховуючи зазначене, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга містить посилання на підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки їй важливо аби суд прийняв справедливе рішення та захистив її права.

Верховний Суд вважає такі доводи заявника про те, що справа має виняткове значення для нього, безпідставними і по своїй суті зводяться до зазначення заявником фактичних обставин, що не свідчить про наявність підстав визначених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у цій справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи незначної складності.

Верховний Суд урахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявники не продемонстрували наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (рішення від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявниками подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 липня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та будинком відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак