Справа №359/4434/21
Провадження №2/359/439/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Ступарик К.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

за участю законного представника ОСОБА_3 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частку в земельній ділянці,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

1.1. В травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовувала його тим, що 7 листопада 1982 року вона уклала шлюб з ОСОБА_5 . Під час шлюбу він приватизував земельну ділянку площею 0,2046 га з кадастровим номером :02:002:0089 з цільовим призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану по АДРЕСА_1 . На цій земельній ділянці позивач та ОСОБА_5 побудували домоволодіння, право власності на яке тривалий час залишалось не зареєстрованим. Тому рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 5 лютого 2020 року за ними було визнано право спільної сумісної власності на будівельні матеріали, конструктивні елементи та обладнання, які були використані в процесі будівництва домоволодіння по АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 посилалась на те, що 27 жовтня 2020 року за нею було зареєстровано право власності на 1/2 частку в домоволодінні по АДРЕСА_1 . На підставі ч.1 ст.377 ЦК України та ч.1 ст.120 ЗК України до неї перейшло також право власності на 1/2 частку в земельній ділянці, на якій розташовується вказаний об`єкт нерухомого майна.

1.2. Тому ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частку в земельній ділянці площею 0,2046 га з кадастровим номером :02:002:0089 з цільовим призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованій по АДРЕСА_1 .

2. Інформація про рух цивільної справи.

2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 травня 2021 року (а.с.69) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_1 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О.

2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 18 червня 2021 року (а.с.73-74) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 11 серпня 2021 року (а.с.80) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

2.4. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 12 жовтня 2021 року (а.с.97) було зупинено провадження у цивільній справі до залучення правонаступників ОСОБА_6 доучасті у розгляді цивільної справи.

2.5. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 14 липня 2022 року (а.с.102-103) було витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Донченко О.О. копію спадкової справи №68234853 (номер у нотаріуса 13/2021), заведеної після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

2.6. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 4 серпня 2022 року (а.с.120-121) було залучено ОСОБА_4 до участі у розгляді цивільної справи в якості відповідача замість ОСОБА_5 , а ОСОБА_3 в якості законного представника відповідача. У зв`язку з вжиттям цього процесуального заходу було поновлено провадження у цивільній справі.

3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

3.1. У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали позов та наполягали на його задоволенні.

3.2. Законний представник відповідача ОСОБА_3 не визнав позов та заперечував проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилався на те, що ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України не поширюються на спірні правовідносини. Відтак, державна реєстрація за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку в домоволодінні не є підставою для переходу в її власність 1/2 частки в земельній ділянці. Тому законний представник відповідача ОСОБА_3 просив суд відмовити у задоволенні позову.

4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

4.1. 7 листопада 1982 року ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_5 . Після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище « ОСОБА_8 ».

4.2. Рішенням виконавчого комітету Ревненської сільської ради від 28 серпня 1994 року за ОСОБА_5 та його сім`єю, яка складалась з дружини ОСОБА_1 , сина ОСОБА_9 та дочки ОСОБА_10 , була закріплена земельна ділянка площею 0,20 га по АДРЕСА_1 . Крім того, ОСОБА_5 був наданий дозвіл на будівництво житлового будинку на закріпленій земельній ділянці.

4.3. Протягом 1995 2000 років на вказаній земельній ділянці було побудовано домоволодіння, якому була присвоєна адреса: АДРЕСА_1 . Водночас, право власності на цей об`єкт нерухомого майна не було зареєстровано, що підтверджувалось довідкою КП Бориспільської районної ради Бориспільське районне «Бюро технічної інвентаризації» №16127 від 25 жовтня 2017 року.

4.4. 13 квітня 2007 року ОСОБА_5 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №663303 (а.с.65), на підставі якого він набув право власності на земельну ділянку площею 0,2046 га з кадастровим номером :02: 002:0089 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану по АДРЕСА_1 .

4.5. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 був розірваний.

4.6. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 5 лютого 2020 року (а.с.48-56) за позивачем та ОСОБА_5 було визнано право спільної сумісної власності на будівельні матеріали, конструктивні елементи та обладнання, які були використані в процесі будівництва домоволодіння по АДРЕСА_1 . Крім того, за ОСОБА_1 було визнано право власності на 1/2 частку в земельній ділянці площею 0,2046 га з кадастровим номером :02:002:0089 з цільовим призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованій по АДРЕСА_1 .

4.7. Постановою Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року (а.с.57-62) було скасовано рішення Бориспільського міськрайонного суду від 5 лютого 2020 року в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку в земельній ділянці та ухвалено нове рішення суду, яким було відмовлено у задоволенні позову в частині цієї вимоги. Рішення Бориспільського міськрайонного суду від 5 лютого 2020 року в іншій частині було залишено без змін.

4.8. 27 жовтня 2020 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на 1/2 частку в домоволодінні по АДРЕСА_1 . Ця обставина підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №229740317 від 27 жовтня 2020 року (а.с.63-64).

4.9. 18 серпня 2021 року ОСОБА_5 склав заповіт (а.с.88), зі змісту якого вбачається, що земельну ділянку площею 0,2046 га з кадастровим номером : 02:002:0089 з цільовим призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану по АДРЕСА_1 , він заповів онуку ОСОБА_4 .

4.10. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 25 серпня 2021 року (а.с.85).

4.11. 2 вересня 2021 року ОСОБА_3 , діючи від імені та в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_4 , подав приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Донченко О.О. заяву (а.с.108), в якій він повідомив про прийняття ОСОБА_4 спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 .

4.12. Спірні правовідносини є комплексними та регулюються такими нормативно-правовими актами:

- главою 7 «Право особистої приватної власності дружини та чоловіка» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України;

- главою 19 «Набуття права на землю громадянами та юридичними особами» розділу IV «Набуття і реалізація права на землю» ЗК України;

- главою 27 «Право власності на землю (земельну ділянку)» розділу І «Право власності» книги третьої «Право власності та інші речові права» ЦК України.

5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

5.1. Відповідно до п.5 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільсько-господарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

5.2. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.182 постанови №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», згідно з положеннями ст.ст.81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України.

5.3. Згідно з ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку.

5.4. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.

5.5. Згідно зп.1 ч.3 ст.2, ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає в тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

5.6. Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в рішеннях у справах «Устименко проти України», «Рябих проти Росії», «Марушин проти Росії», «Брумареску проти Румунії» тощо, одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатись перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відступ від цього принципу виправданий виключно коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

6.1. Встановлено, що в межах спірної земельної ділянки розташовується домо-володіння по АДРЕСА_1 , яке було зведено в період часу перебування ОСОБА_1 у шлюбі з ОСОБА_5 . Тому рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 5 лютого 2020 року (а.с.48-56) за позивачем та ОСОБА_5 було визнано право спільної сумісної власності на будівельні матеріали, конструктивні елементи та обладнання, які були використані в процесі будівництва вказаного об`єкта нерухомого майна. У зв`язку зі смертю ОСОБА_6 припинилось право спільної сумісної власності на означене майно: позивач набув право власності на 1/2 частку в ньому, тоді як інша 1/2 частка у вказаному майні ввійшла до складу спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 . Крім того, рішенням державного реєстратора Гостомельської селищної ради Заболотного А.В. №54786236 від 27 жовтня 2020 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на 1/2 частку в домоволодінні по АДРЕСА_1 . Ці обставини свідчать про те, що на підставі ч.1 ст.120 ЗК України та ч.1 ст.377 ЦК України до позивача перейшло також право власності на 1/2 частку в земельній ділянці площею 0,2046 га з кадастровим номером :02:002:0089 з цільовим призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованій по АДРЕСА_1 .

6.2. Зі змісту мотивувальної частини рішення Бориспільського міськрайонного суду від 5 лютого 2020 року (а.с.48-56) вбачається, що за ОСОБА_1 було визнано право власності на 1/2 частку в земельній ділянці на підставі ч.1 ст.62 СК України. Зі змісту мотивувальної частини постанови Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року (а.с.57-62) вбачається, що рішення Бориспільського міськрайонного суду від 5 лютого 2020 року в частині визнання за позивачем права власності на 1/2 частку в земельній ділянці було скасовано у зв`язку з тим, що ч.1 ст.62 СК України не поширюється на спірні правовідносини. Тому визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку в спірній земельній ділянці на підставі ч.1 ст.120 ЗК України та ч.1 ст.377 ЦК України не є способом перегляду постанови Київського апеляційного суду від 16 червня 2020 року та не порушує принцип юридичної визначеності.

6.3. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення майнового права позивача належить визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку в земельній ділянці площею 0,2046 га з кадастровим номером :02:002:0089 з цільовим призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованій по АДРЕСА_1 .

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частку в земельній ділянці задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку в земельній ділянці площею 0,2046 га з кадастровим номером :02:002:0089 з цільовим призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованій по АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складений 26 вересня 2022 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня оголошення судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець