Справа № 599/2222/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2022 року Зборівський районний суд Тернопільської області в складі:

судді Снігурського В. В.

при секретарі Куриляк О. Г.,

за участю позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Зборові, у порядку спрощеного судового провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення,-

В С Т А Н О В И В:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 з вимогами про виселення відповідача з будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 . У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, мотивуючи їх тим, що відповідач систематично порушує правила співжиття власника житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом неналежного утримання собак, розведення зграї собак, які є небезпечні для членів його родини та перехожих людей.

Вказують, що проживання разом із відповідачем є нестерпним, так як неконтрольована кількість бездомних собак у господарстві позивача призвела до його антисанітарного стану, що створює неприємних запах від відходів, яких відповідач зовсім не прибирає. На прохання власника прибрати приміщення будинку та прилеглу територію відповідач не реагує. Крім цього, бездомні собаки поводяться агресивно щодо оточуючих людей, псують майно власника.

З приводу цього між сторонами виникають постійні сварки, що негативно впливає на стан здоров`я позивача та його хворої матері і сестри з інвалідністю. Своєю поведінкою відповідач порушує право позивача (власника майна) на спокійне життя, завдає йому моральних страждань та матеріальних збитків.

Відповідач позову не визнав, вважає доводи позивача надуваними і безпідставними, а справжньої причиною спору на його думку є тривалі неприязні стосунки між ним та братом - позивачем у справі.

Суд заслухав пояснення учасників, дослідив та оцінив матеріали справи та встановив, що позивачу на праві особистої власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 , в порядку дарування, що засвідчує витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У вказаному будинку проживають: позивач ОСОБА_1 , його мати ОСОБА_4 , його сестра ОСОБА_5 а також брат позивача- відповідач ОСОБА_3 .

Позивач звертався до органів поліції 21.08.2018, 26.11.2018, 10.06.2020 з приводу неправомірних дій відповідача щодо утримання собак, а також щодо вчинення ним домашнього насильства, що засвідчує повідомлення Відділення поліції №2 (м. Зборів).

Крім цього, позивач 12.10.2021 звертався з приводу неналежного утримання відповідачем собак до Залозецької селищної ради. 26.10.2021 ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.154 КУпАП, а 09.10.2021 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.154 КУпАП

У відповідності до ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

В силу ст.157 Житлового Кодексу України членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Згідно ст.116 Житлового Кодексу України, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

,

Однак, при вирішенні справ про виселення на підставі статті 116 ЖК України мають враховуватися порушення правил співжиття у сфері даних житлових відносин, а не такі правопорушення, що допущені відповідачем в інших правовідносинах та не мають відношення до користування сторонами жилим приміщенням. Такий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2018 року за результатами розгляду цивільної справи № 295/16994/15-ц, провадження №61-11571св18.

Суд погоджується, що між сторонами існують тривалі неприязні стосунки і за вчинення протиправної поведінки відповідача може бути притягнуто до передбаченої законодавством відповідальності.

Так, за вчинення домашнього насильства в сім`ї законодавством передбачена адміністративна і кримінальна відповідальність.

Також законодавством, зокрема Законом України «Про захист тварин від жорстокого поводження», Законом України «Про тваринний світ», Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 720 "Про затвердження Порядку регулювання чисельності тварин, що не утримуються людиною, але перебувають в умовах, повністю або частково створюваних діяльністю людини, та безпритульних тварин, а також їх розміщення на відповідних підприємствах, в установах та організаціях», визначено порядок утримання домашніх тварин, порядок виловлення та утримання безпритульних тварин».

До повноважень селищних, сільських, міських рад належить, згідно ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», належить прийняття рішень про організацію та здійснення заходів щодо захисту тварин від жорстокого поводження;

Конституційне право на житло містить заборону примусового позбавлення житла інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Цьому праву кореспондує обов`язок держави створювати умови для його захисту та реалізації. Основною гарантією реалізації права на житло є те, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як за рішенням суду (ст.47 Конституції України, ч.4 ст.9 ст.156 Житлового кодексу України, ст.311 ЦК України).

Встановлено, що відповідач постійно проживав і проживає у житловому будинку по АДРЕСА_1 . Іншого житла не має.

Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Прокопович проти Росії» № 58255/00 встановлено, що тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому наступне виселення її з відповідного житла є невиправданим втручанням в приватну сферу особи, порушенням прав на повагу до житла.

За таких обставин відсутні законні підстави для виселення відповідача з займаного ним житла, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, ст.47 Конституції України, ст. 156 Житлового кодексу України, ст. 311 ЦК України, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, -

ВИРІШИВ:

відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення відповідача з будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 . у зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі подання апеляційної скарги, якщо рішення не скасовано, після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга може бути подана до Тернопільського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20 грудня 2022 року.

Суддя Зборівського

районного суду В. В. Снігурський