Справа № 369/2856/22
Провадження №2/369/3820/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Смушко К.В.,

вивчивши матеріали заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

13.07.2022 року позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій просив суд якості забезпечення позову накласти арешт на нерухоме майно яке належить ОСОБА_2 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), а саме на: Ѕ частку житлового будинку загальною площею 488,1 кв. м. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; Ѕ частки земельної ділянки загальною площею 0,114 га з кадастровим номером :01:016:0066, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_2 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), що можуть бути виявлені у будь-яких установах в межах суми 7 548 300,90 грн.

Свої вимоги мотивували тим, що у відповідності до договору позики від 10 вересня 2019 року позивач позичив відповідачу грошові кошти у розмірі 7 500 000 грн., повернути кошти відповідач зобов`язувався до 11 вересня 2021 року, але свого обв`язку так і не виконав. Дізнавшись про подачу позовної заяви відповідач вчиняє недобросовісні дії щодо продажу належної йому частки житлового будинку та земельної ділянки, шляхом подачі оголошень про продаж вищевказаного майна. Виконання в майбутньому рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову. Враховуючи викладене невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити виконання рішення, з огляду на позицію відповідача від ухилення на даний час щодо врегулювання спору в позасудовому порядку.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву, всебічно та повно дослідивши доводи позивача, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Як зазначено в п.4 постанови Пленуму, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заява про забезпечення позову обґрунтовується тим, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити або унеможливити виконання рішення суду, що відповідач в подальшому може здійснити відчуження нерухомого майна, що унеможливить виконання рішення суду у справі.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист їх порушених прав та поновлення порушених прав та інтересів позивача. Невжиття заходу до забезпечення позову може призвести до того, що ухиляючись від майбутнього виконання рішення суду у даній справі, відповідачв подальшому може здійснити відчуження нерухомого майна, що унеможливить виконання рішення суду у справі.

Відповідно до матеріалів справи предметом позову є стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 11 204 334,90 грн.

Відповідно до матеріалів справи, а саме газети Aviso.ua № 8 від 11.07.2022 року вбачається, що відповідач намагається відчужити Ѕ частину житлового будинку загальною площею 488,1 кв.м. та Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0,114 га ( кадастровий номер :01:016:0066, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, існує ризик відчуження майна, що в подальшому може призвести до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При цьому, обраний позивачем вид забезпечення позов, а саме накладення арешту на частину житлового будинку та земельної ділянки не призведе до невиправданого обмеження прав відповідача та не перешкоджатиме його права користуватися даним майном, оскільки арештоване майно фактично перебуватиме у володінні власника, а обмежуватиметься лише розпорядження ним.

Враховуючи майновий характер спору, заходи у вигляді арешту на Ѕ частини житлового будинку та земельної ділянки є співрозмірними до позовних вимог, забезпечують виконання судового рішення в разі можливого задоволення позову, що також підтверджується звітом про оцінку майна.

Також, суд враховує, що заходи забезпечення позову є тимчасовими, на період вирішення спору по суті, з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Враховуючи розмір заявлених позивних вимог, наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві про забезпечення позову, їх обґрунтованість, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та розміром заявлених позивних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе накласти арешт на Ѕ частину житлового будинку та на Ѕ частину земельної ділянки.

Щодо вимог про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_2 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), що можуть бути виявлені у будь-яких установах в межах суми 7 548 300,90 грн., суд зазначає наступне.На стадії виконання рішення суду, а саме під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. Однак, стаття 48 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Позивачем у своїй заяві не конкретизовано дану вимогу, не зазначено відомостей про грошові кошти, не зазначено рахунки та банківські установи, в якій знаходяться грошові кошти відповідача, а тому така вимога задоволенню не підлягає.

Крім того, заявником не було додано до заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти доказів на обґрунтування своєї заяви, зокрема не додано доказів, що невжиття заходів забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти може істотно ускладнити (унеможливити) виконання рішення суду.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому завдоленню.

Підстави для застосування зустрічного забезпечення судом не вбачаються.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.149-159,260,353,354ЦПК України суд,

У Х В А Л И В :

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

В якості забезпечення позову накласти арешт на :

-Ѕ частину житлового будинку загальною площею 488,1 кв. м. розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

-Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0,114 га з кадастровим номером :01:016:0066, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В інший частині відмовити.

Інформація про стягувача: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 .

Інформація про боржника: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 .

Копію даної ухвали направити заявнику для пред`явлення до виконання та сторонам для відома.

Відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги через Києво-Святошинський районний суд Київської області, проте її оскарження не зупиняє її виконання.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки:http://ks.ko.court.gov.ua.

Суддя Н.С. Пінкевич