Провадження №2/522/1471/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Кулябко О.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання (догляду),

ВСТАНОВИВ:

До суду 27 листопада 2019 року надійшов позов ОСОБА_1 , поданий представником ОСОБА_3 , та пред`явлений до ОСОБА_2 , за яким просив суд :

- розірвати договір довічного утримання (догляду) №1133 від 12 червня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М., згідно з яким ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 у власність нежитлове приміщення магазину, заг.пл. 25,8 кв.м., у будинку АДРЕСА_1 , а взамін ОСОБА_2 зобов`язувався забезпечити подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 утриманням та доглядом довічно на умовах даного договору, у зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 умов договору в якості набувача, а також повернути сторони договору у попередній стан;

- зобов`язати відповідача повернути ОСОБА_1 нежитлове приміщення магазину, заг.пл. 25,8 кв.м., у будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 12 червня 2017 року між ним, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 був укладений договір довічного утримання (догляду) №1133, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М., згідно з яким ОСОБА_1 , як відчужувач, передав ОСОБА_2 , як набувачу, у власність нежитлове приміщення магазину, заг.пл. 25,8 кв.м., у будинку АДРЕСА_1 . Вартість відчужуваного майна згідно зі звітом про оцінку майна від 30.03.2017 року становила 269 475 грн.. Позивач вказував, що взамін відповідач зобов`язувався забезпечити подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , утриманням та доглядом довічно на умовах даного договору.

Вказували, що за договором зміст утримання (догляду) та обов`язки набувача полягали у виконанні наступних умов щодо подружжя:

1.Надавати подружжю матеріальне забезпечення щомісячно у сумі 1500 грн (п. 2.1 договору);

2.За рахунок суми матеріального забезпечення та в межах його вартості здійснювати оплату комунальних послуг відносно житла, в якому мешкає подружжя (п.2.2 договору);

3.Не рідше одного разу на тиждень відвідувати подружжя (п.3.2.1 договору);

4.У разі смерті подружжя поховати його біля їх доньки ОСОБА_5 (п.3.2.3 договору).

Сторона позивача вважає, що спірний договір довічного утримання (догляду) повинен бути судом розірваний у зв`язку з тим, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за договором. Так, відповідач не здійснював щомісячну матеріальну допомогу подружжю позивача, не здійснював оплату комунальних платежів за житло за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживало подружжя ОСОБА_6 , не відвідував подружжя не рідше одного разу на тиждень. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 відповідач не здійснив її поховання, а матеріальні витрати на її поховання та організацію відповідних заходів були здійснені позивачем самостійно.

Таким чином із посиланням на викладені обставини та на положення ст.744, 754-756 ЦК України, звернувся до суду з дійсним позовом.

Ухвалою суду від 02.12.2019р. провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні.

Відповідач ОСОБА_2 з даним позовом не погодився в повному обсязі, позовну заяву вважав необгрунтованою, надав до суду 05.02.2020р. відзив (а.с.74-79), в якому зазначив, що зазначені в позові обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, не відповідають дійсності, вважає, що у позивача відсутні правові підстави для звернення до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання (догяду) від 12.06.2017 р. за яким позивач передав йому, а він отримав у власність нежитлові приміщення магазину у будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 25,8 кв.м., та взамін чого він зобов`язувався забезпечувати подружжя ОСОБА_6 утриманням та доглядом довічно на умовах вказаного договору, з огляду на наступне. Вважає, що твердження позивача ОСОБА_1 про те, що він станом на дату звернення до суду з даним позовом не виконує жодного зі своїх обов`язків, передбачених договором довічного утримання (догляду), з моменту укладення такого договору не відповідають дійсності; вважає, що позивач безпідставно вказує, що він не здійснював щомісячну матеріальну допомогу, не здійснював оплату комунальних платежів, не відвідував подружжя не рідше одного разу на тиждень, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 не здійснив її поховання, матеріальні витрати здійснив позивач.

Сторона відповідача у відзиві зазначила, що з часу укладення договору довічного утримання, тобто з 12.06.2017р., по наступний час відповідачем виконуються умови договору в повному обсязі, що підтверджується відповідними належними та допустимими доказами, доданими до відзиву. Вказував, що ним щомісячно надавалась та надається подружжю ОСОБА_6 матеріальне забезпечення з утримання в сумі 1500 грн. , що підтверджується доказами, квитанціями та чеками поштового переказу грошей за 2017 р., 2018 р., 2019 р., 2020 р., зокрема двома чеками про поштовий переказ грошей на поховання ОСОБА_4 в розмірі 20 000 гривен та 8 750 гривен, разом - 28 750 гривен, що спростовує, на думку відповідача, зазначені позивачем обставини, про нібито не надання ним щомісячної матеріальної допомоги та інші. Раз у тиждень, а інколи і частіше, він відвідує подружжя ОСОБА_6 за адресою їх проживання. Він виконав свої зобов`язання по похованню ОСОБА_4 згідно до умов договору. Раз на тиждень надає продукти харчування подружжю, що не передбачено умовами договору, але свідчить про його турботу о батьках його дружини, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідальне ставлення до виконання умов договору.

Сторона відповідача згідно відзиву вважає, що у зв`язку з належним виконанням відповідачем умов спірного договору, особисті та майнові права позивача не порушені та не потребують судовому захисту, а тому просили відмовити у задоволені позову.

Додатково у відзиві посилались на те, що ще одна сторона договору ОСОБА_4 , за час свого життя не ставила питання про розірвання договору довічного утримання, а отже вважають, що це підтверджує виконання відповідачем умов договору належним чином.

Стороною позивача 14.04.2020 року було подано відповідь на відзив відповідача (а.с.159-161), згідно якої представник позивача ОСОБА_7 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Заперечувала проти доказів, наданих відповідачем до відзиву, вважає, що вони не підтверджують належне виконання ним умов спірного договору. Зокрема вказувала, що електронні перекази від 24.01.2020 року на суму 6000 грн. та 8750 грн., від 07.10.2019 року на суму 20 000 грн., від 04.12.2019 року на суму 6000 грн., від 01.10.2019 року на суму 5000 грн. були повернуті по закінченню терміну зберігання. Отже вважає, що доказів матеріального отримання подружжя позивача стороною відповідача не надано. Із приводу оплати відповідачем комунальних послуг за місцем проживання подружжя позивача представник позивача зазначила, що такі оплати були нерегулярними та за певними видами комунальних послуг навіть носили разовий характер. Вказувала, що оплату комунальних платежів у повному обсязі здійснювала ОСОБА_8 за проханням позивача. Також вважають, що відповідачем не був виконаний обов`язок щодо поховання ОСОБА_4 біля доньки, як-то було обумовлено за договором. Посилалась на те, що відповідач не був присутній на похоронах дружини позивача, а їх організацією та оплатою займався сам позивач. Заперечувала проти доказів відповідача щодо його відвідувань подружжя ОСОБА_6 . За викладеного, просила позов задовольнити.

Ухвалою суду від 25.05.2020р. закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду по суті на 22.01.2020р.

У судовому засіданні 22.07.202020р. позивач ОСОБА_1 пояснив, що відповідач не виконує те, що обіцяв на час укладання спірного договору.

Позивач надав відповідачу квитанцію за три місяці, а він не платив. Йому прийшло із домоуправління щ є борги. Відповідач обіцяв привезти квитанції , але забув і позивач дійсно взяв ціп та хотів його ним бити. Але зазначив, що квитанції на оплату комунальних послуг він відповідачу не давав.

Вказував, що за три з половиною роки відповідач жодного разу не приїхав до них. Ні разу ні карбованця не дав ні дружині, ні йому. Померла дружина, він не приїхав ні на похорон, ні ховати, щоб квіточки привезти. Відповідач нічого не виконує, а він, позивач, мешкає на свою пенсію. При цьому визнав, що квитанції на оплату комунальних послуг він відповідачу не давав. Позивач зазначив, що тепер він не бажає, щоб відповідач виконував договір, як того хотів раніше. Додатково стверджував, що договір довічного утримання він не підписував. Пояснив, що відповідач обіцяв, що даватиме утримання, позивач погодився, нехай, буде приносити, а ОСОБА_9 нічого не приніс. Перший раз він приніс 3 пляшки молока, а він знає, що ми їмо вдвічі на день, снідаємо та обідаємо, вечері у нас немає. Він після обіду приніс 2 пляшки молока, яким отруївся кіт, і після того позивач від відповідача нічого не брав. Зазначив, що відповідач відвіз їх на цвинтар 12 червня, за день до поховання доньки, і що вони всі бачили могилу, яка була викопана, і місця, що були поряд, ці місця позивачу сподобалися та він попросив відповідача, щоб їх тут поховали. Потім сказав, тут місця нема. Позивач надав відповідачу 5000 доларів, щоби поховав нас, але сказав, що місце тільки для мене та віддав 5000 доларів. Потім пішов до начальника цвинтар і йому там дозволили і побудували склеп, там і дружина похована і позивач буде похований там, там стоїть пам`ятник. Позивачу невідомо чи ходив відповідач із цими 5000 доларів на цвинтар. Він одразу погодився на будівництво склепу. Гроші 5000 доларів його. Визнав, що проживає в квартирі дружини на ОСОБА_10 , при цьому в підготовчому засіданні вказував, що не проживає в цій квартирі. Зазначив, що грошей від відповідача не хоче приймати, він ніде не розписувався за їх отримання, та не хоче брати кошти від ОСОБА_11 . На питання, чому комунальні послуги раптом стала оплачувати ОСОБА_12 , якщо з квитанцій видно що сплачував ОСОБА_11 , відповів, що переписали цю квартиру на АДРЕСА_3 , на ОСОБА_12 , квартира її, він мешкає там тимчасово в її квартирі. Крім того також стверджував, що відповідач їх не відвідував , він ніколи його не бачив. Також пояснив, що відповідача не було на похоронах дружини, і він йому про це не повідомляв , бо не вважав необхідним.

На питання як він може пояснити, що є відеозапис відвідування відповідачем подружжя ОСОБА_6 , позивач відповів, що один раз представник відповідача разом з відповідачем приїхали вночі, об 23:00, вони не думали, що він там є, вони думали, що дружина одна, вони стукали та сказали, що прийшли до них у гості. Він не пустив та сказав, що в 23.00 нікого не пускає,вдень. Вони жодного разу не приїхали вдень. Потім приїхали вдень, виглянули, коли його не має вдома, прийшли, та обікрали його дружину, кільця та сережки знімали. До правоохоронних органів він не звертався. Також зазначив що раніше він хотів щоб цей договір відповідачем виконувався, а на теперішній час він цього вже не бажає.

Представник позивача додав, що кошти, зазначені у договорі, відповідачем не виплачуються і до смерті ОСОБА_4 не виплачувалися. Вони, досліджували квитанції поштових переказів, надані як докази, які не були отримані позивачем, повернені за закінченням терміну зберігання, таким чином частина умов договору відповідачем не виконується. У квитанціях не вказано, що саме це за переказ, кому його відправлено.

Щодо поховання ОСОБА_13 , представником було зроблено кілька запитів до спеціалізованого підприємства, на підтвердження того, що відповідач не був залучений до організації та оплати похорону, його не було на похороні. Згідно з накладними на організацію поминального обіду видно, що замовником був ОСОБА_1 . Також згідно з свідоцтвом на поховання, зазначено, що користувачем місця, де похована ОСОБА_14 , є ОСОБА_1 . Що стосується оплати комунальних послуг, їх оплачує ОСОБА_15 . В неї знаходиться свідоцтво на поховання.

У судовому засіданні 22.07.2022р. 18.11.2020р. відповідач ОСОБА_2 пояснив що він спірний договір виконує. Він відвідує позивача та його дружину, яку називає мамою, за її життя, і усі сусіди це знають і є свідки, що підтвердять це. Він знімає ці відвідування на відео. Відвідує його і щотижня, і маму відвідував. Зазначив, що позивач навмисно не повідомив його, що померла мама- ОСОБА_16 , а напередодні відповідач з нею бачився. Він перерахував ОСОБА_17 на її поховання 28750 грн., про що є квитанція є у матеріалах справи. Зазначив, що позивач каже не правду, що він нібито порушив умову договору, що не поховав ОСОБА_4 поруч. Дана умова договору полягала в тому, що він мав заздалегідь організувати місця для батьків поряд з їхньою дочкою на Таїровському цвинтарі, що він й зробив. Мама була похована поряд із дочкою лише тому, що відповідач це організував.

Відповідач пояснив, що позивач не є інвалідом війни 1 групи. Він ніколи не був ветераном війни, він ніколи не брав участі у військових діях, ніяких документів про це він не мав, на початок війни йому було 10 років, позивач є 1931 року народження, у нього немає жодної бойової нагороди, це все нагороди ювілейні. Просив суд звернути на це увагу. Він навмисно приходить із нагородами і з паличкою, яку в житті не використовує, щоб вплинути на суд. У нього є посвідчення "Діти війни", це вже підтверджує те, що він не причетний до війни жодним чином.

Також відповідач вважає, що позивач неправдиво твердить, що грошей відповідач йому не надає. Гроші він позивачу регулярно перераховує, квитанції поштових переказів додані до матеріалів справи, в нього є оригінали. За 2017 рік перерахував 17 141 гривні, а повинен був надати 9900 гривень. Представник позивача неправдиво стверджує, що з квитанцій не видно, від кого і кому гроші було відправлено, на кожній квитанції зазначено, кому гроші відправлені. Тобто він перераховував авансом і більше, ніж мав за договором. Крім цього, у 2017 році він перерахував 1500 гривень і за січень 2018 року. Разом за 2018 рік він перерахував 21 000 гривень, а за умовами договору зобов`язувався сплатити лише 18.000 грн.. За 2019 рік він перерахував 21000 гривень, а мав 18000 гривень за договором. За 2020 рік він перерахував уже за півроку 24000 гривень, а повинен був за півроку 9.000 гривень. Тому цю частину договору, на думку відповідача, він не тільки виконує, але і переплачує.

Стосовно самого договору зазначив, що з дружиною ОСОБА_18 (донькою позивача) прожив разом 22 роки, вони мали прекрасні стосунки, до знайомства з дружиною він був підприємцем, документи про це він має з собою, та з 1996 року мав власне підприємство. На момент знайомства ОСОБА_19 займалася торгівлею одягу вдома. Він як підприємець радив їй відкрити магазин. Вона продала свою квартиру в Полуничному провулку та купила магазин. Відповідач порадив оформити магазин на тата (позивача по справі), оскільки тато був інвалідом, це були дев`яності роки безчинства податкової та всіх інших служб. Вони і оформили на тата (позивача), саме відповідача оформив ОСОБА_17 підприємцем. І після цього ОСОБА_19 (донька позивача) здійснювала підприємницьку діяльність- торгівлю в магазині, а він (відповідач) мав власний магазин. На момент укладання шлюбу він продав магазин і вони вклали гроші в цей магазин жіночого одягу, зробили капітальний ремонт і почали їздити до Італії, закуповувати товар. Про цю діяльність є ціла стопка документів, тут виписки з банку про грошові перекази на італійські фабрики, це накладні на товар на його ім`я, це вантажні накладні на його ім`я, це закордонні паспорти з численними візами та штампами митних служб, за якими видно, що вони їздили з нею регулярно, 5-6 разів на рік, та також їздили до Німеччини на лікування. Далі, ОСОБА_19 займалася торгівлею в магазині, а він займався рештою організаційних питань: отриманням товару, доставкою товару, рекламою, співробітниками, ремонтами, і всім іншим. Батько дружини (позивач по справі) ніколи не був підприємцем, він не має жодного документа, що підтверджує його підприємницьку діяльність і ніколи фактично не здійснював підприємницьку діяльність. У цій великій пачці документів немає жодного документа, де було б його прізвище, жодного. Він вводить суд в оману, що він був підприємцем, що майно належало йому.

Пояснив, до вони щотижня відвідували батьків дружини, тому така умова в договорі і з`явилася. Вони приїжджали до них щотижня, привозили продукти на весь тиждень, давали їм гроші. Відповідач особисто прибирав у квартирі подружжя ОСОБА_6 , тато підтвердить, підмітав і мив підлогу, збирав прання у них, прав, привозив чисте. В них були чудові стосунки. Тато у своїй сім`ї з дружиною, готував їжу, завжди щось готував і для них з ОСОБА_18 , давав із собою, завжди приймав їх добре, відповідач не може пред`явити до нього претензій, жодних. Так було всі роки їх подружнього життя з ОСОБА_20 , аж до її смерті, а також деякий час і після її смерті. Вони посварилися лише через 10 днів після її смерті. Це абсолютно формальні операції, тато, тобто позивач, ніколи на машині не їздив, гроші на машину не давав, він ніколи не мав таких грошей, він був пенсіонером . Тому його заяви, що в нього були гроші на все це майно, є неправдивими. Щодо переоформлення майна, пов`язаного зі смертю моєї дружини. Моя дружина хворіла на рак, діагноз було поставлено з 2001 року, тобто з того моменту вона прожила 16 років. Всім її лікуванням займався відповідач. Він возив її до різних клінік СНД, до Ізраїлю, до Німеччини. І, коли вона у 2017 році знову почала погано почуватися, вони за її наполяганням почали готувати документи для переоформлення, зробили оцінку. Інші дії завершили, коли вона вже потрапила до лікарні. Підготували документи і 9 червня, ще за її життя запросили нотаріуса до лікарні для переоформлення квартири, яка була оформлена на неї, переоформили її, потім з батьками поїхав до нотаріуса в нотаріальну контору для переоформлення решти майна. Вона переглянула всі документи, обумовили всі умови, тато хотів, щоб магазин був переоформлений за договором довічного утримання; нотаріус уточнила в нього умови цього договору, він хотів, щоб було вказано, що щотижня я (відповідач) буду їх відвідувати, хотів, щоб він додав їм до пенсії, тому що він отримував пенсію за себе, за маму і за ОСОБА_21 , тобто, коли ОСОБА_19 помре, щоб відповідач додав замість її пенсії, бо її пенсії не буде. Нотаріус врахувала його побажання для підготовки договорів та призначила їм угоду наступного робочого дня. 9 червня це була п`ятниця, наступний робочий день був у понеділок, 12 червня. Ліля померла у неділю, 11 червня. У цей день 12 червня у похороному агентстві, він вибрав усі атрибути для поховання, труну, хрест, надгробок, одяг, загалом все, що потрібно було. Разом з татом і мамою їздили дивитись місця на кладовищі, місця були в хорошому місці, на ОСОБА_22 . Виділили три місця біля дороги, одне місце, біля дороги було під склеп, потім друге місце, і для ОСОБА_23 від дороги третє місце. Коли були батьки на цвинтарі, то вже була готова яма, їм показали ці місця для поховання, Потім разом поїхали до центру надання адміністративних послуг, позивач хотів, щоб ОСОБА_21 виписали, щоб не платити за неї комунальні послуги. Ми там записалися в електронну чергу, були на прийомі, виписали і ОСОБА_21 , потім поїхали до Приморського РАГСу отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_24 і документ для отримання компенсації за похорон. Там вони пообідали і потім о 17:00 вони поїхали до нотаріуса.

У нотаріуса був готовий кожен договір, їм дали прочитати, нотаріус уточнила у сторін (зокрема позивача), чи всі умови договору враховані. З приводу відвідування все було зрозуміло. Щодо умови доплати до пенсії, нотаріус просила точніше сформулювати, на що саме має бути доплата. Батько сказав, нехай буде на оплату комунальних послуг. Вона сказала, що потрібно вказати суму, він сказав, 1.500 грн. Далі, що стосується, поховати поряд, зазначив, що ОСОБА_25 цвинтар закритий, там не можна ховати. Завдяки знайомим відповідач зміг домовитись за місця для всіх. Батько хотів бути впевнений, що так буде, тому вони ОСОБА_26 оформляли на ім`я позивача. 12 числа на цвинтарі, відповідач розрахувався за місця, батько-позивач ці місця бачив. Щодо склепу, тато не дуже хотів, щоб був ОСОБА_26 , щоб ховали одного на іншого і він попросив, щоб я додатково домовився за окремі місця всім членам родини. З грошей, які вони з ОСОБА_20 заздалегідь підготували і давали батькам на останній день у тому числі на поховання, він взяв 5000 доларів. Ці гроші зберігалися у батька, загалом в нього зберігалося 20000 доларів, тобто їх кошти. Відповідач просив керівництво цвинтаря, щоб дали для батьків окремі місця, замість склепу. Але вони повідомили що можуть виділити лише окреме місце для ОСОБА_24 та два поряд.12-го числа він обговорив суму за склеп, обговорили матеріал, вартість, розміри пам`ятника, надписи та фотографії і потрібно було давати аванс, повідомили, що документи на ОСОБА_26 отримує і оформляються на того, хто буде власником цього склепу. Потім тато пішов до керівництва і оформив на себе склеп, на що він - відповідач надав йому п`ять тисяч долл. США. З мамою дружиною позивача у відповідача були чудові стосунки, ОСОБА_4 завжди ставилася до нього як до сина. Тато нічого поганого не зробив йому і він теж до нього добре ставився. Додав, що сім`я ОСОБА_12 , яка претендує на це майно, була ініціатором позову та саме завдяки їм відношення позивача до нього зіпсувалось. Відповідач вважає, що позивач, безпідставно каже, що він їх не поховав біля доньки, але ж є місце, яке оформлене на відповідача поряд з ОСОБА_20 , якщо батько захоче, щоб він був там похований, відповідач його там поховає.

Додав, що з приводу комунальних оплат, то він оплачував комунальні послуги, пізніше позивач перестав надавати йому квитанції для оплати через те, що він (відповідач) не вчасно їх сплачував. Ті фіксовані оплати, які не за лічильниками, відповідач сплачував ще 2 місяці, а ті оплати, які за лічильниками, він сплачував просто певну суму. Пізніше він, відповідач, почав перераховувати кошти для сплати комунальних послуг. Він приносив позивачу ці квитанції, в одному відео відвідування зафіксовано це, коли він (позивач) узяв квитанції до рук і викинув їх, не хотів їх приймати. Позивач йому сказав: не треба оплачувати, я сам оплачуватиму, ти давай гроші, як вони і домовлялися і він ці гроші перераховував позивачу. ОСОБА_27 одразу почала оплачувати, щоб замінити відповідача. Відповідач стверджував, що вона з ОСОБА_20 зовсім не подруги, вони просто старі знайомі, За весь час вони ніколи не спілкувалися з батьками, у них немає жодного доказу, що вони хоча б святкували спільно з нами якесь сімейне, церковне чи державне свято. Коли відповідач із ОСОБА_20 одружилися, переїхали на іншу квартиру та з того часу, тобто 15 років, вони з батьками ОСОБА_24 взагалі не спілкувалися. Тільки коли ОСОБА_19 потрапила до лікарні, вони почали активно відвідувати її, постійно говорити про майно. Вони обговорювали питання про майно навіть на цвинтарі з татом, коли ОСОБА_21 ще не було поховано. Запитували, чому він оформив на ОСОБА_28 . Тобто вони мають такий план, щоб тато відсудив майно і потім за заповітом вони його отримали. Вони стали всіляко прагнути цього, стали оплачувати комунальні послуги замість нього, незважаючи на те, що він перераховував гроші, заперечувати його відвідування, не приймати від нього гроші, вони посварили його з татом. Після смерті ОСОБА_24 відповідач вказував, що відвідував батьків навіть кілька разів на день, вони вирішували різні питання. Через кілька днів в них стався конфлікт, який був пов`язаний з тим, що ОСОБА_12 прийшли до тата і сказали, що нібито він, відповідач, ОСОБА_21 у лікарні отруїв. Батько в це повірив. Батько вдарив його тоді палкою. Вони йому сказали, що відповідач не давав їй таблетки, які могли б її врятувати, що він додавав отруту до її ліків, змушував її пити. Вони написали про це заяву в поліцію. Поліція розібралася в цьому, зробила запит до лікарні, звідки дали висновок, що ОСОБА_19 померла від раку. Стан її при вступі до лікарні вже був смертельний, її не хотіли приймати, тому що печінка у неї не працювала, покази печінки у неї були нульові. У лікарні їй надавали лише лікування, що стимулюють роботу печінки, від онкології не лікували. З того часу ОСОБА_12 ходять до тата (позивача), налаштовують проти нього. Вони отримають у спадок все майно, яке в нього є і буде. Додав що від оплати відповідачем комунальних послуг тато сам відмовився.

Представник відповідача ОСОБА_29 також підтримала пояснення відповідача та просила відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві, при цьому наголосила, що відповідач оплачував 1500 грн. до тих пір, допоки позивач не наголосив на тому, щоб гроші давалися йому. Але потім він відмовлявся і від грошових переказів. Всі умовм передбачені договором відповідач виконукє, місце для поховання подружжя замовлено, є відповідні документи, про смерть ОСОБА_4 позивач йому не повідомив, тому він не був на її похованні, та колди дізнався переказав відповідну суму коштів, що потрібна була на її поховання, та яка і похована біля доньки. Склеп оформлений на імя позивача. Оскільки по іншому неможливо букло оформти, щоб позивіач був впевнений. Він досі щонедіділ приходить до позивача , але позивач не відкриває в останній час двері, а за життя його жінки він з нею зустрічався і вона завжди була рада його бачити і приймала ті продокти, що він завжди приносив, що підтверджується відеозаписами. Сам позивач визнає факт отримання від відповідача певних коштів в почастковий період, тобто виокання договору, проте на її думку ставлення позивача змінилося у зв`язку з неправдивими поясненнями сімї ОСОБА_12 що начебто він отруїв їх доньку, та складанням на користь ОСОБА_27 заповітів.

Заслухавши в судовому засіданні позивача і відповідача та пояснення їх представників, покази відповідача, покази свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_8 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , дослідивши матеріали справи, електронні докази (відео), зокрема договір довічного утримання (догляду) від 12.06.2017 року, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла донька позивача та дружина відповідача ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 29.06.2017 р. виданного повторно серія НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що 12 червня 2017 року між позивачем, ОСОБА_1 , його дружиною ОСОБА_4 , та відповідачем по справі - ОСОБА_2 був укладений договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М., зареєстрований в реєстрі за номером 1133.

За вказаним договором, ОСОБА_1 , як відчужувач, передав ОСОБА_2 , як набувачу, у власність нежитлові приміщення магазину, заг.пл. 25,8 кв.м., у будинку АДРЕСА_1 , та взамін чого набувач (відповідач) зобов`язався забезпечувати подружжя ОСОБА_6 утриманням та доглядом довічно на умовах цього договору (п.1.1 договору).

Як вбачається зі змісту договору, останній був у голос прочитаний сторонам нотаріусом з одночасним усним перекладом тексту з української мови на російську мову, зміст його сторонам зрозуміло. Договір підписаний сторонами власноручно.

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла сторона договору дружина позивача ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про смерть видане 27.09.2019р. серія НОМЕР_2 (а.с.11).

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Звертаючись 27.11.2019 року до суду з дійсним позовом, позивач просив розірвати договір у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору в якості набувача.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Належним виконанням зобов`язання слід вважати тоді, коли відповідач виконує всі взяті на себе обов`язки за договором.

Відповідно до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом.

У договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина перша статті 749 ЦК України).

Аналіз статтей 744, 749 ЦК України свідчить, що законодавець, передбачивши можливість визначення в договорі обов`язків як з утримання, так і з догляду, розмежував указані поняття:

- утримання характерне для зобов`язань майнового характеру,

- догляд з-поміж іншого може полягати в конкретних діях, турботі та піклуванні набувача про відчужувача з огляду на його похилий вік та потребу в сторонній допомозі.

Договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Договір довічного утримання (догляду), за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації (стаття 745 ЦК). У випадку недодержання встановленої форми укладення договору довічного утримання (догляду) він вважається недійсним.

Момент виникнення прав та обов`язків між сторонами, передбачених договором утримання (догляду), настає з нотаріального посвідчення договору.

За договором довічного утримання (догляду) відчужувач має такі права:

- визначити умови забезпечення його житлом, зокрема у будинку (квартири), що ним передано набувачу за договором;

- визначити всі види матеріального забезпечення, догляду (опікування), які надаватиме йому або третій особі набувач.

- вимагати виконання умов договору з надання утримання (догляду), у тому числі безпосередньо набувачем;

- у разі потреби має право порушувати питання про заміну майна, переданого за договором довічного утримання (догляду), на іншу річ;

- розірвати договір у разі неналежного виконання набувачем своїх зобов`язань у судовому порядку.

За договором довічного утримання (догляду) набувач має такі права:

- здійснювати право володіння та користування таким майном, якщо договором не передбачено інше;

- якщо договір укладено на утримання кількох осіб - спiввласникiв майна, що було передане набувачеві, у раз смерті одного з них, набувач має право на зменшення обсягу зобов`язань щодо утримання вiдчужувача(iв) (абз. 2 ч. 1 а. 747 ЦК);

- за взаємною згодою з вiдчужувачем набувач має право вирішити питання про заміну переданого йому за договором майна на іншу річ. Заміна речі повинна відбуватися на підставі внесення змін до договору довічного утримання (догляду) з дотриманням вимог до форми цього договору;

- набувач має право визначити у заповіті спадкоємців щодо майна, яке передане йому за договором довічного утримання (до них також перейдуть його зобов`язання за цим договором);

- набувач має право на розірвання договору.

Пунктом першим першої частини статті 755 ЦК України передбачено, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача.

Таким чином, для розірвання вказаного договору з вказаних підстав достатньо встановлення факту неналежного виконання набувачем умов договору.

Правові наслідки розірвання договору довічного утримання (догляду) визначені в статті 756 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 756 ЦК України правовим наслідком розірвання договору довічного утримання на вимогу відчужувача у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року в справі № 759/501/17(провадження № 61-14554св18) зроблено висновок, що «тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій».

Також згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 509/513/16-ц (провадження № 61-6725св18).

Порушення є істотним, якщо тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід встановити: наявність істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може полягати у реальних збитках і (або) упущеної вигоди; її розмір, а також чи є істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу повноважень суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 199/3846/19 (провадження № 61-11407св20).

За загальним правилом, зобов`язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від його виконання не допускається (ст. 525 ЦК). Для можливості односторонньої відмови від зобов`язання необхідною є наявність одночасно двох умов:

1) порушення зобов`язання, тобто його невиконання або неналежне виконання (ст. 610 ЦК). Тобто в разі належного виконання сторонами зобов`язання жодна з них не вправі відмовитися від зобов`язання в односторонньому порядку;

2) встановлення можливості односторонньої відмови в договорі або в законі. Одностороння відмова від зобов`язання може бути наслідком порушення зобов`язання, визначеним договором на підставі принципу свободи договору (ст. 627 ЦК). Такий наслідок порушення зобов`язання може бути передбачений законом.

8 вересня 2021 р. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 727/898/19 вказав, що у цивільному законодавстві закріплено конструкцію «розірвання договору» (ст.ст. 651 654 ЦК України). Вона охоплює собою розірвання договору: за згодою (домовленістю) сторін; за рішенням суду; внаслідок односторонньої відмови від договору. У спеціальних нормах ЦК України досить часто використовується формулювання «відмова від договору» (наприклад, у ст.ст. 665, 739, 766, 782). Односторонню відмову від договору в тих випадках, коли вона допускається законом або договором, слід кваліфікувати як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спеціально спрямованим на припинення цивільних прав та обов`язків.

Умови щодо розірвання договору довічного утримання визначено у пункті 4.8 цього договору. Зокрема передбачено, що цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією зі сторін у судовому порядку на вимогу набувача або подружжя.

Отже договором не було передбачено односторонню відмову від нього.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, та і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом були дослідженні покази свідків:

Свідок ОСОБА_33 у судовому засідання пояснила, що мешкає в буд АДРЕСА_4 вже 42 роки, та близько знайома зі своїм сусідом ОСОБА_1 ,, живе з ним в одній парадній, він живе в квартирі АДРЕСА_5 . Свідок кожний день по 4 години знаходиться дома во дворі з 11 до 14, або з 14 до 21.00. Вказала, що останній дуже брехливий, по ночам перешкоджає мешканцям будинку спати, щось громко робить по дворі. Брехав що одружився в 43 році, воював в партизанському таборі, хоча він 1932 року народження. Свідок бачила , що донька позивача часто приїзжала до ОСОБА_6 з відповідачем. Після того як ОСОБА_19 (донька позивача) померла, відповідач дуже часто приїзжає до її батьків, мінімум раз в неділю, з великими сумками з продуктами, і в теперешній час також. Їй відомо що магазин п вул.. Буніна належав доньці позивача ОСОБА_24 та її чоловіку. Свідку відомо, що за життя ОСОБА_19 бажала, щоб був укладений договір дарування магазину на відповідача, а позивач бажав довічне утримання, хоча це не його майно. Позивач особисто казав свідку, що за все платить відповідач, а він ні за що не платить. Конфлікт між ОСОБА_38 та ОСОБА_9 стався в її присутності, приблизно через місяць після смерті ОСОБА_24 . Вона бачила, що ОСОБА_9 та ОСОБА_17 зустрілись у дворі, потім позивач почав кричати а потім став бити ОСОБА_28 палицею. Поряд був чолвік, який відібрав палицю від ОСОБА_6 , тоді він схватився за ніж та хотів вдарити ножем, відповідач захищався і ОСОБА_6 попав ножем по руці, була кров. Коли він вдарив палкою, всі папери розлітілися. ОСОБА_6 розповів їй що він напав на зятя тому, що подруга ОСОБА_24 , повідомила йому що ОСОБА_28 отрутив свою жінку та вона не померла від хвороби, тому він кинувся на нього з ножем. Також тому, що ОСОБА_28 забув привезти йому документ, за яким він мав отримати компенсацію на похорони доньки, хоча таку компенсацію повинен отримати чоловік померлої. Характеризує взагалі ОСОБА_6 як дуже агресивного, часто конфліктує з сусідами по двору, одного разу через різні погляди він скоїв напад на сусідку з першого поверху, та почав її душити, і даже другий сусід не зміг його відтащити від неї, і тільки за допомогою іншої сусідки вдалося вирвати жінку з рук ОСОБА_17 . Свідок зараз бачить як до позивача ходять дві жінки, коли померла його дружина ОСОБА_39 , вони викидали її речі до альтфатера. Раніше, до смерті ОСОБА_24 , вона їх не бачила. Також свідок додала, що після смерті доньки ОСОБА_6 не був подавленим та не вбивався, натомість після смерті дружини ОСОБА_40 був сильно подавлен та сильно плакав.

Свідок ОСОБА_36 в судовому засіданні 16.12.2021р. показав, що він займався організацією поховання доньки позивача та дружини відповідача - ОСОБА_5 , яка померла в онкологічній лікарні. В той день він чергував, та диспетчер лікарні повідомив йому про її смерть. В лікарні він зустрівся з чоловіком та батьками померлої. В його функцію входило повідомити їм, в який морг заберуть померлу, визвав екіпаж транспорта, надав родичам свої візитки та домовився зустрітися на слідуючий день та обговорити всі питання щодо подальшого похованням. На другий день він зустрівся з чоловіком померлої в центральному офісі в похоронному будинку ОСОБА_41 , який попросив поховати на Таїровському кладовищі в м.Одесі. Потім на своїх автомобілях ми поїхали на Таїровське кладовище, він позвонив завідуючому сектору і вони поїхали на 346 ділянку. На ділянці ОСОБА_2 просив щоб надали чотири місця, щоб були сімейні місця. Завідуючий запропонував на 346 ділянці біля центральної алеї одне місце для поховання померлої ОСОБА_42 , друге місце поряд бронь та ще поряд два місця як склеп для двох осіб для родинного поховання. Замовнику ОСОБА_43 це підійшло і він забронював три місця, вирішив всі питання з місцями, але скільки відповідач за місця заплатив свідку невідомо та не цікавило. Після цього ми з ОСОБА_28 поїхали в офіс щоб вибрати атрибутику, де він вніс задаток, в том числі і за викопку могили, після чого і розсталися. Потім він як відповідальна людина в силу спеціфики своєї роботи поїхав на кладовище проконтролювати викопку могили так як хвилювався бо це була елітна ділянка. Документи всі були готові, зокрема і довідка про причину смерті ОСОБА_42 . На кладовище свідок знову побачив ОСОБА_9 та батьків померлої. Були ще люди, та працівники кладовища, вони показували де буде склеп. За цей час ОСОБА_28 ходив до храму на кладовищі домовлятися за відпівання, його не було хвилин 20, в цей час свідок показував татові ОСОБА_24 квитанції про сплату викопки могили, могила була вже викопана. Тато питав скільки це буде коштувати, свідок повідомив йому що ОСОБА_28 вже за все розрахувався за місця, вніс аванс, та оплатив копку могили. ОСОБА_17 місця дуже сподобилися. Потім приїхав заступника директора кладовища по будівництву склепів для уточнення, на якому місці буде будуватися склеп. ОСОБА_17 його спитав, чи треба ще платити, на що він йому повідомив, що ОСОБА_44 зять вже за все розрахувався. На день похорон ОСОБА_28 розрахувався за все. Свідок зазначив, що, якщо би у директора чи його заступника виникли питання, що за склеп аванс не внесено, свідку би телефонували і він би питав замовника ОСОБА_45 , але ОСОБА_46 аванс за склеп було внесено, та вирішенні всі питання за місця. Склеп оформляли на ОСОБА_17 , так як на кого оформляється склеп, то тільки та особа і є розпорядником склепу та місця для цього склепу. Якщо родина померлого бажає, щоб їх поховали поруч, то необхідно зразу бронювати місця, коли здійснюється поховання померлого, треба зразу оговорювати за бронь та бронювати місця поруч з місцем поховання померлого, за два дня, за один день, до похорон, так як на слідуючий день вже поруч можуть когось поховати. Так як, ОСОБА_9 вирішив відразу всі питання з місцями поруч з місцем поховання дружини, то там нікого не могли поховати, відразу від могили ОСОБА_42 , відступили від аллеї ще на два місця. Вже точно поруч з ОСОБА_42 нікого не поховають. І потім треба було ОСОБА_17 з паспортом піти та офіційно оформити склеп на себе. Додав, що батьки ОСОБА_24 вели себе адекватно та з ними можно було спілкуватися, ніхто не ридав не плакав. На саме поховання речі привозив її чоловік, тільки він займався похованням дружини.

Свідок ОСОБА_37 в судовому замсіданні 12.10.2021р. показав, що давно вже знайомий з ОСОБА_47 и ОСОБА_18 , ОСОБА_19 тривалий час хворіла з 2001 р. та сумісно з чоловіком успішно боролись з її хворобою, ОСОБА_28 возив її на лікування. Зазначив, що в 2017 р. стан здоров`я ОСОБА_24 погіршився, нічого не передбачало її близької смерті. Потім вона потрапила у лікарню і там вже стало зрозуміло, що смерть близько. Всі дні він, свідок, знаходився в лікарні з відповідачем ОСОБА_28 щоб допомогати. Ліля була в нормальному стані, приймала людей, та зі всіма спілкувалась, знаходилась в бодрому стані. Зазначив, що магазин по вул. Буніна належав ОСОБА_24 та ОСОБА_28 , фактично це вони його придбали та користувались виключно вони. Свідок зазначив, що слова ОСОБА_6 не відповідають дійсності, під впливом певних осіб каже , що це його магазин, але це не так, він ніколи не займався підприємницькою діяльністю, в нього навіть не має закордонпаспорту. На ОСОБА_1 оформили підприємницьку діяльність за його (свідка) порадою, щоб не було стягнень за підприємницькою діяльністю, яку безпосередньо ОСОБА_6 зовсім не здійснював, вони (відповідач із дружиною) вели торгівлю жіночою одежею, їздили за її придбанням за границю, а у ОСОБА_6 навіть не було жодного виїзду за границю. Коли стало відомо, що смерть ОСОБА_24 близька, то побажали все оформити на ОСОБА_28 , раніше ніколи не думали, що ОСОБА_19 помре раніше батьків, так як вони були в такому віці. Тому коли стало відомо про її близьку смерть, звісно стало питання переоформити все майно на ОСОБА_28 , на це була воля і позивача ОСОБА_17 , і ОСОБА_24 . Свідку це відомо зі спілкування з батьками ОСОБА_24 та з нею. Це було всім зрозуміло тому, що батьки до цього об`єкта відношення не мали, всім було відомо, чому на них це майно було оформлено. Та взагалі до періоду приблизно до 10 днів після смерті ОСОБА_24 , від батька ОСОБА_24 - ОСОБА_6 ніколи не було поповзень сказати, що це його магазин, а потім з`явились ОСОБА_12 , яких вперше він (свідок) побачив у лікарні, і які дозволяли собі ообговорювати, які їм дістануться речі після її смерті. І після її смерті вони вже почали активно знаходитися біля її батька - ОСОБА_38 .. Свідок стверджував, що згодом стало зрозуміло що ОСОБА_17 під їх впливом почав казати, що цей магазин його, що він займався підприємницькою діяльністю, що це його бізнес, що навпаки зовсім не відповідає дійсності. Ліля померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а договір був укладено 12 червня. Свідку відомо, що спірний договір, як і інші договори по майну, готувався заздалегідь, документи нотаріусу надавалия заздалегідь, 9 червня батько їздив до нотаріуса, там оговорювали всі його побажання , що магазин буде за договором довічного утримання, можливо батько бажав отримати додаткові гарантії, що після смерті доньки ОСОБА_28 буде допомогати йому як і раніше. Ніякого умислу оформити договір після смерті ОСОБА_24 не було, воля батьків на укладення договору була до її смерті, угода готувалась також до смерті доньки . Свідок показав, що ОСОБА_19 все усвідомлювала, з усіма розмовляла і раптом на слідуючий день померла, це було несподівано для всіх, що так швидко.

Свідку відомо, що ОСОБА_9 договір утримання виконував та виконує. Треба виконувати три пункти, надавати ОСОБА_17 гроші на оплату комунальних послуг, ОСОБА_28 це виконує, свідок неодноразово приїзжав з ним у поштове відділення та був присутній при тому, як відповідач переводив гроші на користь позивача. Надавати треба було 1500 грн, але відповідач цю суму збільшував за власним бажанням, систематично платив і по три тисячи, хоча це не було продиктовано жодною необхідністю. На думку свідка, даний позов виник під впливом ОСОБА_12 , також свідок бачив у ОСОБА_45 всі чеки по сплатам. Відповідач передавав подружжю ОСОБА_6 та позивачу продукти, які вони іноді купують разом зі свідком, весь час відповідач купував продукти для подружжя, тому що він дуже скрупульозно до цього ставится, Вони разом приїзжають і по цей час до ОСОБА_6 додому, іноді свідок залишався в автомобілі, ОСОБА_28 йде до квартири ОСОБА_6 з сумками, а виходить без сумок. Також за договором треба було поховати батьків поряд з Лілієй. Свідок підтвердив, що саме ОСОБА_28 домовився за місця на ОСОБА_25 кладовищі, де місця офіційно не дають, але відповідачу вдалося домовитися про поховання та бронювання місць для батьків. Одне місце для ОСОБА_24 та два для батьків, одне з яких було оформлено під склеп, де можна поховати кількох людей. Свідок був на похованні ОСОБА_24 на кладовищі та бачив ці місця, ОСОБА_21 поховали біля дороги, між нею та дорогою залишили ще два місця. ОСОБА_48 вже поховали на одному з цих місць. Свідок стверджував, що відповідач ОСОБА_28 виконав це зобов`язання за договором, оплатив для батьків ці місця. Склеп оформляли на батька, проте все це організував ОСОБА_28 .

Свідок зазначив, що не зважаючи на вплив ОСОБА_12 , а мотиви їх вчинків очевидні, позивач ОСОБА_6 приймає виконання спірного договору, відношення між ними нормальні. Свідок додав, що за життя ОСОБА_24 вони постійно раз у тиждень навіщали її батьків. Свідку це достеменно відомо, бо він їхав з подужжям ОСОБА_11 іноді до батьків ОСОБА_24 , бо в той час мешкав в АДРЕСА_6 . ОСОБА_28 вбирав у батьків ОСОБА_24 , мив підлогу, батько їх годував, у них завжди були гарні відносини, ОСОБА_28 возив на своєму автомобілі батьків до ОСОБА_24 в лікарню, на поховання, потім до ОСОБА_24 на кладовище, приїзжав к ним додому, привозив їх на помінальний обід. Свідок додав, що ОСОБА_19 ніколи не вважала ОСОБА_12 своїми подругами, вони не відвідували її батьків до її смерті, вони не бували в гостях у ОСОБА_24 та ОСОБА_28 . Вони фрагментарно спілкувались з ОСОБА_18 до її шлюбу. Вона в лікарні розповідала свідку про всіх її відвідувачів, про ОСОБА_49 казала, що вони не є її друзі, але прийняла, оскільки прийшли, і вже після її смерті вони раптом стали друзями її батьків. Раніше не оформляли магазин на ОСОБА_21 чи ОСОБА_28 , так як лікування ОСОБА_24 дало свої результати, вона була в нормальному стані, активно вела підприємницьку діяльність, раніше до 2017 р. не було такого погіршення стану здоров`я, бо ОСОБА_28 шукав дороге лікування, докторів, це його заслуга що вона жила так довго, до останнього вона вела активний образ життя. За показами свідка, відношення між ОСОБА_17 та ОСОБА_9 нормальні, вони спілкуються, батько ОСОБА_24 бачить, що ОСОБА_28 договір виконує. За словами свідка, позивач - людина імпульсивна, емоційна, під впливом ОСОБА_12 може щось сказати, він і на сусідів може замахнутися палкою.

Свідок ОСОБА_50 в судовому засіданнф 26.11.2021р. пояснила, що вона була близькою подругою доньки позивача - ОСОБА_24 , в 90х роках вона (свідок) купила магазин в АДРЕСА_1 , рядом з магазином, де працювала ОСОБА_19 . Ходили на день народження один к одному. Надала суду фотографію зі свого дня народження, де були зображенні ОСОБА_5 та ОСОБА_28 . Потім ОСОБА_19 купила цей магазин у свого першого чоловіка, та оформили на свого батька, так як він був пенсіонер на той час та інвалід. Ліля до цього працювала в комиссіонці. Свідку відомо, що кошти за магазин платила ОСОБА_19 , її чоловік відповідач по справі також продав свої торгівельні павільони та магазин, та разом вклали кошти у товар. ОСОБА_28 неодноразова ремонтував цей магазин. За твердженнями свідка, з батьками ОСОБА_24 у відповідача були гарні відносини, вони у них мешкали, коли робили в себе ремонт в квартирі на АДРЕСА_7 ; свої гроші вони зберігали у батьків ОСОБА_24 , так як весь час їздили за кордон. Пояснила, що ОСОБА_19 хворіла з 2001 на рак, через сім років настав рецидів. Всі ці роки ОСОБА_28 возив її по лікарям за кордон. В 2017 р. вона себе стала гірше почувати, в травні 2017 р. сам свідок повезла її на власному автомобілі в лікарню на МРТ, в лікарні сказали, що стан її здоровья суттєво погіршився та їй залишилось жити недовго, її положили в лікарню та лікували не від раку, а підтримували функції печінки, серця. Ліля хвилювалась, що треба все оформити з папи на ОСОБА_28 . Свідку відомо, що батько ОСОБА_24 бажав, щоб був складений договір довічного утримання, а ОСОБА_19 бажала, щоб договір дарування, просила свідка поговорити з батьком, щоб той уклав договір дарування. Ліля казала, хоч би дожити, до оформлення магазину та їх іншого спільного майна на чоловіка, вона цим жила. Батьки не були пригненчені її станом. Вони казали свідку, тепер у нас лише один ОСОБА_28 , бо родичів, з якими вони би спілкувались у них не було. Ліля надавала свідку розпорядження в чом її поховати. Свідок пояснила, що саме ОСОБА_28 привозив до дружини священиків для сповіді та причастя. ОСОБА_28 доглядав за ОСОБА_18 , мив її. Привозив батьків ОСОБА_24 до лікарні.Свідок бачила як 9 червня батьки ОСОБА_24 та її чоловік поїхали до нотаріуса оформляти угоди, але нотаріус перенесла оформлення на 12 червня. За словами свідка, позивача ОСОБА_6 бажав оформити угоди, якщо б не бажав, то ніхто не зміг би його змусити. Проте у подальшому, в лікарні, з`явились Манасаряни. 11 ОСОБА_19 померла, 12 червня свідок була з ОСОБА_28 на кладовищі де разом вибирали місця для поховання, вибрали і він розрахувався за три місця біля центральної алеї , перше місце біля алеї було під склеп для батька, друге пусте місце и третє для поховання ОСОБА_24 . Вони бажали чотири місця. ОСОБА_17 дуже сподобалися ці місця. Свідок підтвердила, що за склеп платив відповідач, але оформляли його на батька. В цей же день вони поїхали до нотаріуса, уклали договори, в тому числи і договір довічного утримання. Поховання ОСОБА_24 відбулось 13 червня. Свідок додада, що допомогала ОСОБА_28 робити помінки на 9, 40 днів, возила туди ОСОБА_6 , та особисто дала йому 10 тисяч гривень від ОСОБА_28 . Приїзжала до ОСОБА_6 додому, там двері їй відчинила ОСОБА_51 , яка за показами свідка раніше з батьками ОСОБА_24 не спілкувалась. ОСОБА_6 називав ОСОБА_28 синок, потім під впливом ОСОБА_12 став відноситись холодіше, но відносини в них рівні, з мамою ОСОБА_24 у відповідача ніколи конфліктів не було, вона завжди називала ОСОБА_28 сином. Свідок приїзжала з ОСОБА_28 до ОСОБА_6 на АДРЕСА_3 , не менше, ніж три раза в мсяць, привозили продукти і вкусні речі, гроші, позивач двері відчиняв і все брав. Зазначила, що відповідач також сплачував комунальні платежі, потім батько сказав не треба, давай тільки гроші. За показами свідка, вона була разом із ОСОБА_28 на главпочтампе та пошті на ОСОБА_10 , коли він переводив кошти для ОСОБА_6 . Свідок додала, що батько ОСОБА_24 бажав, щоб все було как за її життя, бо він отримував її пенсію по інвалідності, тому бажав, щоб ОСОБА_28 надавав йому кошти.Свідок їздила з подружжям ОСОБА_6 до монастиря на 16 фонтана, а потім вони їхали до ОСОБА_6 додому в гості та пили чай. На поховання ОСОБА_4 (Дружини позивача) відповідач відправив ОСОБА_6 до 30 тисяч гривен.

Свідок ОСОБА_35 в судовому засіданні 30.06.20212. показав, що знав ОСОБА_21 з 90х років, коли служив в Германії , возив речі, та надавав їй речі в комисіонку, зустрічались на виставках, були спільні церковні інтереси , оскільки є глибоко вірючими людьми. Свідок протягом цього часу іноді приїзжав до її батьків додому на ОСОБА_10 . Наприцінці 90х років, ОСОБА_19 повідомила свідку, що бажає придбати магазин у першого чоловіка, бо він є його господарем. ОСОБА_28 запропонував оформити магазин на батька, який на той час був пенсіонер та інвалід , щоб до нього було б менше претензій. Також відповідач запропонував ОСОБА_24 здійснювати торгівлю в магазині, а не вдома. За твердженнями свідка, батько ОСОБА_52 ніколи не був підприємцем, ніколи не здійснював підприємницьку діяльність, тільки формально на бумагах. В 2001 році ОСОБА_24 зробили операцію по онкології. Але вона ніколи не скаржилась та була життєлюбива, життєрадісна. В 2002 році, вона уклала шлюб з ОСОБА_28 , свідок запрошував їх та її батьків до Іверского монастиря, бачився з позивачем на свята Хрещення, Пасху. Зазначив, що з батьками ОСОБА_24 у відповідача були гарні відносини, раз на тиждень вони приїзжали до них, привозили їжу , ОСОБА_28 вбирав, бо ОСОБА_24 було тяжко виконувати фізичну роботу. ОСОБА_19 та ОСОБА_28 були підприємці, кожен рік декілька разів на рік їздили за новими коллекціями речей за кордон, бо займалися бутіковою одежею, тому гроші які вони заробляли, зберігали у батьків ОСОБА_24 на ОСОБА_10 . В 2017 р. стан її здоровья погіршився, її хвилювало питання переоформлення магазину на свого чоловіка ОСОБА_28 , вони почали цим займатися. Свідок був присутній при їх розмовах про переоформлення спільного майна, батько та мати ОСОБА_24 , казали , звісно все переоформим, ОСОБА_19 бажала щоб договір було укладено за її життя. Ліля бажала за договором дарування, а батько бажав щоб все було як за життя ОСОБА_24 , тому за довічним утриманням. За показами свідка, ОСОБА_28 возив батьків у лікарню до ОСОБА_24 . Саме в лікарні 09 червня була укладена угода між ОСОБА_18 та ОСОБА_28 щодо квартири. 9 червня Свідок приїзжав до нотаріальної контору на вул. Велику Арнаутську, передати ОСОБА_24 передачу, бачив як позивач та відповідач пішли до нотаріуса, батько торопив відповідача, та казав що треба все швидко оформити. Потім ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_19 померла. ОСОБА_28 та ОСОБА_19 бажали, щоб вона була похована на Таїровському кладовищі, та ОСОБА_9 звернувся до нього (свідка) з проханням допомогти йому придбати чотири місця на кладовищі. Але знайомий свідка міг допомогти придбати лише одне місце на старій ділянці, тоді ОСОБА_28 звернувся до інших знайомих, і вони йому допомогли придбати, можно так би мовити Vip місця біля крематорію, прямо біля центральної алеї, де були поховані відомі люди м. Одеси. Свідку відомо, що відповідачу надали три місця: одне для поховання ОСОБА_24 , друге пусте, та треттє тільки під склеп, всі місця поряд. ОСОБА_28 заплатив за ці місця зранку 12 червня 2017 р. Потім свідок приблизно в обід в той же день 12 червня приїхав на кладовище та біля місць, які придбав ОСОБА_28 , побачив, що могила для ОСОБА_24 вже була викопана, там були батькі ОСОБА_24 , які розмовляли з рітуальним агентом, робітник кладовища, ОСОБА_17 пояснювали, що таке склеп. ОСОБА_28 запропонував розрахуватися за склеп, проте йому повідомили, що можуть будувати лише через місяць, поки заняті. Проте місце, де буде будуватися склеп, вже залишено для цього. За все це сплатив саме відповідач. Потім пійшли в храм з відповідачем домовлятися за час відпіванння, потім свідок знов побачив батьків ОСОБА_24 , вони йому повідомили, що 9 червня угоду не уклали, їдуть зараз 12 червня її укладати. Потім було поховання, паніхіди. Свідок стверджував, що ОСОБА_28 весь час був у батьків дружини, купував їм добру їжу. Свідок всі ці роки разом зі відповідачем приїзжав до батьків ОСОБА_24 , не менш ніж два рази на місяць, йому відомо, що відповідач відвідує подружжя ОСОБА_6 не менш ніж раз в тиждень, з ним разом їздять і інші знайомі. За показами свідка, ОСОБА_9 піклується про батьків, щоразу він привозить величезні сумки з якісною їжою. Інколи свідок поднімається з відповідачем до квартири ОСОБА_6 , іноді чекає во дворі будинку, спілкується з сусідами. Свідку відомо, що ОСОБА_4 померла в 2019 р. , проте йому про це не убло відмово вчасно і відповідач надіслав ОСОБА_6 на її поховання 28 000 гривен. Свідок додав, що батьків ОСОБА_24 ніхто із родичив не відвідував, окрім ОСОБА_24 та ОСОБА_28 . Йому відомо, що є дальня родичка з ОСОБА_53 , яка рідко приїзжала до Одеси, та родичка ОСОБА_54 , яка теж не відвідувала батьків, навіть не була на похоронах ОСОБА_24 . Крім того, свідкок підтвердив, що позивач перестав надавати відповідачу квитанції на оплату комунальних послуг, та сказав, щоб відповідач надавав йому гроші, а він буде сам сплачувати комунальні послуги. Тому потім став посилати ці гроші через пошту, свідок декілька разів був присутній з ним на почті , коли відповідач це робив. Бачив папку з квитанціями, що відповідач переказує і по 3 тисячи грн. і більше. Свідок показав, що квітанції на склеп були оформлені на ОСОБА_6 , тому, що умовою договору довічного утримання, було поховання подружжя ОСОБА_6 біля доньки, і саме позивач як власник склепу, гарантоване буде там похований після його смерті, це був доказ того, що це місце під склеп вже належить ОСОБА_38 .. Крім того, ОСОБА_9 міг оформити його на своє ім я, проте на виконання умови договору склеп оформлявся на ОСОБА_38 .. Гроші, за які був придбано склеп, належали ОСОБА_24 і ОСОБА_28 , у батьків ОСОБА_24 таких грошей не було. Всі гроші ОСОБА_24 і ОСОБА_28 хранились у її батьків на ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_32 , проживає в АДРЕСА_8 . в судовому засіданні показала, що знає ОСОБА_55 , його прізвище їй не відомо. Вона неодноразова була в нього в гостях, в гарних із ним відносинах. Зі слов позивача їй відомо про існування спірного договору. Зятя бачила декілька разів. Після смерті ОСОБА_24 через декілька днів вона бачила, як зять підійшов до лавочки, де сидів позивач, вони почали балакати, а потім сварились. Свідку відомо, що ОСОБА_17 не зареєстрований в квартирі АДРЕСА_9 міг мати пільги, не відомо, кому належить квартира, вона вважала, що квартира належить подружжю ОСОБА_6 . При цьому позивач там живе. Свідку не відомо, коли померла ОСОБА_19 та ОСОБА_16 , на похоронах вона в них не була. Зі слів сусідів, їй відомо, що приїхав зять до ОСОБА_1 із сумкою з продуктами, заніс її йому, а потім продукти були розбросані, хто це зробив їй не відомо, но це фотографував чоловік, який був з ОСОБА_56 .. Свідку не відомо про договір довічного утримання, про нього їй стало відомо тільки зараз, також свідок не знає про умови даного договору. ОСОБА_17 не казав, що хтось перераховує йому гроші. Їй не відомо, чи приїзжає ОСОБА_11 до подружжя ОСОБА_6 . Зазначила, що до ОСОБА_17 ходить ОСОБА_57 .

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні показала, що вона є родичкою ОСОБА_17 , а саме троюрідною племінницею ОСОБА_4 .. Спілкувалась із подружжям ОСОБА_6 тільки по телефону, з ОСОБА_18 трохи більше. Про смерть ОСОБА_24 стало відомо лише на кінці липня 2017 р.. Зі слів ОСОБА_1 свідку відомо, що коли ОСОБА_19 померла, їх повезли до нотаріуса на вул.. Пушкінську, нотаріус відмовився рішати питання. А на наступний день у нотаріуса ОСОБА_58 вже було все готово. Вони нічого не розуміли, так як настала смерть дитини. Коли свідок навідує подружжя ОСОБА_6 , вона ОСОБА_28 не бачить. ОСОБА_9 на похоронах ОСОБА_59 присутній не був. Свідку зі слів позивача відомо, що ОСОБА_9 кошти за договором для ОСОБА_17 не надсилал. Договір не виконує. У зв`язку з погрозою від ОСОБА_11 , що вони помруть на вокзалі, вони свою квартиру переписали на ОСОБА_60 , тому вона її і оплачує, бо що вона перша прийшла к ним до квартири та і зараз приходить до них. Свідку відомо, що ОСОБА_17 , хворів та знаходився в лікарні. Про все, що свідок розповідає, їй відомо зі слів самого позивача - ОСОБА_1 ..

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що з ОСОБА_20 знайома з 70-х років. Її батьки дружили з її батьками. Коли ОСОБА_19 вперше одружувалася, просила її, ОСОБА_61 , бути свідком на весіллі. У дев`яносто четвертому році вони вели успішний бізнес, завдяки першому чоловікові вони дуже добре заробляли. Заробили тоді достатньо грошей, придбали квартиру та магазин. Ліля зі своїм чоловіком придбали приміщення для магазину наБуніна 22. Потім, через обставини вони розлучились, то був 93, 94 рік. Та при розлученні магазин було оформлено на ОСОБА_55 . 2002 року ОСОБА_19 захворіла, сказала, що їй треба їхати до Києва. Потім вийшла заміж за ОСОБА_28 . Перші кілька років приходили до нас у вихідні дні, коли вони йшли з монастиря.

Свідок пояснила, що після того, як ОСОБА_24 робили хіміютерапію, хвороба відступила. Але згодом стан здоров`я став погіршуватися. Вони їздили до Ізраїлю, до Німеччини. Потім їй ставало все гірше та гірше. За тиждень до лікарні свідок зателефонувала, вона сказала не заходь до неї, оскільки була на лікуванні. Потім ОСОБА_19 не відповідала на дзвінки. У середу, четвер, п`ятницю свідок не могла їй додзвонитися. У неділю ж зателефонувала донька свідка і ОСОБА_19 просила повідомила що вона в лікарні та просить її приїхати. Увечері вони прийшли до неї до лікарні, там був ОСОБА_28 та ОСОБА_62 . Потім вони пішли і вони з нею довго говорили, свідок пояснила, що не зможе приходити до ОСОБА_24 кілька днів, приходитиме її донька, а вона іде у відрядження. Про цьому дзвонила їй щодня.

За показами свідка, 9 числа їй зателефонувала донька сказала, що ОСОБА_24 дуже погано, приходив нотаріус до лікарні, переоформили квартиру, яку вона купила до шлюбу, а решту магазин, квартиру та машину не оформили, бо ОСОБА_63 був не згоден. Для ОСОБА_24 був великий стрес, що тато пішов, залишив маму, як вона сама дістанеться додому, бо ОСОБА_28 щодня привозив їх до лікарні. ОСОБА_63 сказав, він нічого не підписуватиме і втік. Відмовився переоформляти на ОСОБА_28 . У неділю вранці вона приїхала, о 12:00 ОСОБА_28 привіз священика, її сповідували, ОСОБА_28 відвіз батюшку назад до церкви і мав привести батьків. Він привіз батьків близько 17:00. Після того як ОСОБА_19 померла, він повіз батьків додому. Наступного дня свідок зателефонувала ОСОБА_28 , він сказав, що їде на цвинтар вибирати місце, та повідомив, коли будуть похорони. На похоронах ОСОБА_24 були як її батьки, та і відповідач.

Свідок пояснила, що одного дня ОСОБА_63 сказав, що ОСОБА_28 не сплатив за комунальні послуги, а для нього, коли принесли цю квитанцію, де борг за 2 місяці, а ОСОБА_28 увесь час обіцяє і не оплачує. У липні, коли принесли чергову квитанцію, він сказав: ОСОБА_61 ! Візьми цю квитанцію та оплати мені її. Свідок і сплатила, їй було нескладно. Потім ОСОБА_28 приніс 2 квитанції, які він сплатив за травень та червень, потім за жовтень була проплата, тобто, оплати були нерегулярні, людина (позивач) нервувала. Свідок зазначила, що перші місяці позивач давав їй гроші, а потім вона оплачувала, 500 грн, доки не розпочався опалювальний сезон, там звичайно ціни побільше. Свідку це було нескладно оплачувати за цю квартиру, вирішила, що це благодійність. Стверджувала, що відвідувала подружжя ОСОБА_6 , бо вони живуть поруч зі нею, там поряд і її свекруха живе, вони й раніше спілкувалися і через свекруху, яка знає ОСОБА_55 та ОСОБА_64 . Це зрозуміло, що людині 90 років і їй потрібне спілкування, щоб йому зателефонували і запитали, як його здоров`я, як він почувається. Свідок вранці дзвонить, увечері заходже, щодня, після роботи. Дочка заходить у вихідні, тому що вона живе в центрі міста.Свідок стверджувала, шо після похорону ОСОБА_24 , після поминок, на 9 днів або до 9 днів ОСОБА_28 прийшов і сказав ОСОБА_6 , що не зможе їх поховати та повернув кошти, які йому дав раніше ОСОБА_1 .. На ці гроші ОСОБА_63 підійшов на цвинтар і там йому сказали, так, є місце вільне біля дочки. Він викупив це місце, заплатив гроші та оформив склеп. Свідок стверджував, що він зробив це сам, зробив пам`ятник, замовив гравіювання все, і там же була похована ОСОБА_14 . При цьому, ОСОБА_28 не був на похороні ОСОБА_13 . ОСОБА_1 показав договор та сказав що його уомвами, 1500 грн. на місяць, з урахуванням оплати комунальних послуг, поховання біля дочки є обов`язковим та візит раз на тиждень. Їй також відомо, що батьки отримували пенсію ОСОБА_24 . Пенсія ОСОБА_6 5800 грн. Вона не питала ОСОБА_17 з приводу того, чи ОСОБА_28 мав відвідувати батьків щотижня, чия це була умова, хто його обговорював. Спочатку ОСОБА_1 може, й хотів, щоб ОСОБА_28 , виконував цю умову договору, але потім, коли нічого не оплачувалося, він мене попросив оплачувати, бо ОСОБА_28 , як нічого не робив, так і не робить. Раніше ОСОБА_19 і ОСОБА_28 їхали щонеділі і привозили продукти батькам. Спочатку вона (свідок) ОСОБА_45 зустрічала у ОСОБА_6 , бо приходить щодня, Але тепер з ним не стикалася, його не зустрічала, ОСОБА_65 їй про це не говорить.

Пояснила, що про те, що від ОСОБА_13 був на неї заповіт, свідок дізналася, коли позивач вступав у спадок, а про те, що від ОСОБА_55 був заповіт, вона не знала, почула вже від адвоката, що він говорив про це на засіданні. Свідок по справі ОСОБА_66 не казала їй про заповіт.

Свідок зазначає, що оплачує комунальні послуги через Приват24, вперше сплатила 12 липня 2017 року. На питання представника відповідача пояснила що при оплаті прогорамма не повідомляє про факт існуючої оплати.. А у «приваті» видно плюс чи мінус, але вона не звертає уваги на позначення плюс чи мінус, вона все одно проплачує. Позивач колись дав їй квитанцію вперше, сказав, ось квитанція, він нічого не оплатив. Свідку не відомо чи ОСОБА_28 оплачує, позивач просто дав їй дванадцятого числа квитанцію, сказав, що ОСОБА_28 не сплатив, вона сплатила. Свідку не відомо про те, що ОСОБА_63 сказав ОСОБА_28 , щоб він більше не оплачував комунальні послуги. Свідку також не відомо, чи ОСОБА_28 оплачує грошову суму, яка вказана в договорі і чи отримує позивач грошові суми, які ОСОБА_28 надсилають йому грошовим переказом. Свідок не була дванадцятого червня 2017р. на цвинтарі. Їй відомо місце, де поховання ОСОБА_19 , це третє місце від краю. ОСОБА_63 казав свідку, що ОСОБА_28 возив його, показував місце, де вони будуть поховані, позивач надав кошти, щоб придбати місце. Свідку відомо, що в договорі зазначено, що ОСОБА_28 має поховати їх поряд з донькою, тут мається на увазі, що похована ОСОБА_19 , отже поряд мають бути поховані батьки. При цьому, свідку не відомо, чи ОСОБА_28 ходив на цвинтар домовлятися за місця і склеп, вона не знала, на що давав гроші позивач під ОСОБА_26 чи навіщо, вона дізналася лише коли ОСОБА_63 їй сказав, що ОСОБА_28 сказав, що не може їх поховати та повернув гроші, позивач пішов і оформив усе.

Свідку відомо, що були поховання на цьому цвинтарі після 13 числа, коли поховали ОСОБА_21 , а місця поряд із її могилою, де зараз склеп, зберігалися, тому що ОСОБА_19 залишила 20.000 доларів і ОСОБА_28 купив там місця. Потім ОСОБА_63 прийшов і сказав, що це його місце, що йому його виділили, ОСОБА_26 був готовий місяці за два, йому дали квитанції. Коли прийшов ОСОБА_63 оплачувати, місце біля ОСОБА_24 для нього було, він сказав свідку, що саме там у них буде склеп.

Свідку відомо, коли місце купується, то воно бронюється. а ОСОБА_28 має папір на 23 і 24 місце і на 24 місці він може поховати ОСОБА_55 , так як поряд з ОСОБА_18 зараз пусте місце є і склеп. Свідоцтво про поховання ОСОБА_13 зараз у позивача, воно було у неї, коли робила його ксерокопії для адвоката, та повернула їх позивачу. Свідку відомо, що ОСОБА_28 відправив ОСОБА_67 гроші на поховання ОСОБА_13 у розмірі 28.000 гривень, вона про це дізналася із документів справи.

У судовому засіданні відповідач зауважив на зацікавлену поведінку цього Свідка. Вона спілкується у коридорі з усіма адвокатами, які ведуть цю справу, дає їм поради. Очевидно, що справа ОСОБА_55 веде цей свідок.

Свідок ОСОБА_31 надала пояснення в судовому засіданні, згідно яких зазначила, що вона знає батьків померлої ОСОБА_24 з дитинства, оскільки її бабуся жила поряд з ними і, відповідно, її батьки дуже дружили. Свідку відомо про договір довічного утримання, про який йде судовий розгляд, та вона знає, що його було укладено наступного дня після смерті ОСОБА_24 , під тиском, що ОСОБА_63 не хотів цього договору. Пояснила, що ОСОБА_28 не виконує умов спірного договору, що вони ( ОСОБА_12 ) спілкуються з ОСОБА_68 щодня, відвідують його. Стосунки між ОСОБА_68 та ОСОБА_28 ніколи не були дружніми, сімейними, вони завжди були напруженими, ОСОБА_28 завжди сварився з батьками. При укладені договору ніхто не був присутній, вона дізналася про це на похороні від ОСОБА_55 , що він уклав договір, був ще один договір, тільки вона точно не знає, коли його було підписано. ОСОБА_28 погрожував, що інакше він спалить ОСОБА_21 як сміття. Після смерті ОСОБА_18 вони були в ОСОБА_55 щодня. ОСОБА_28 в нього вона бачила один чи два рази, він приїжджав. Якось він мав приїхати, привезти якійсь документи, ОСОБА_63 нервував, що ОСОБА_28 не має, це коли свідок із відповідачем перетиналася. Взагалі він був, вона приходила, ОСОБА_63 казав, що був ОСОБА_28 . Вона бачила договір, що там йшлося про щомісячну оплату 1.000 з чимось гривень, передачу у власність магазину на ОСОБА_69 та поховання поряд з ОСОБА_20 , батьків. Стверджувала, що гроші ОСОБА_63 не одержує, бо ОСОБА_28 не дає йому, знає це зі слів ОСОБА_55 . При цьому ОСОБА_70 не відомо чи ОСОБА_63 не отримував чи ОСОБА_28 не давав. Знає, що ОСОБА_28 на якихось засіданнях говорив, що він перераховував поштою. Відповідач не зміг поховати тьотю ОСОБА_71 . Цим похованням займався ОСОБА_63 . Він зробив місце, зробив ОСОБА_26 , пам`ятник, він поховав. ОСОБА_63 витратив на похорон Зінаїди 40000 грн. а за Склеп 5.000 та за пам`ятник щось. Додала що не зустрічала ОСОБА_28 , коли відвідувала ОСОБА_55 після смерті ОСОБА_24 та після смерті ОСОБА_72 . При цьому не заперечувала, що стосунки з ОСОБА_73 , у ОСОБА_28 були нормальними . Пояснила, що ОСОБА_63 двічі проходив лікування у лікарні, вона відвідувала щодня, оскільки працює в центрі, і ОСОБА_63 не казав, що ОСОБА_28 приходив. Вони проверяли телефон ОСОБА_6 , телефона ОСОБА_28 не бачили. Ій не відомо чому в договорі було прописано суму 1.500 грн., не відомо їй, що ОСОБА_24 мала пенсію 1.500 гривень і цю суму ОСОБА_63 отримував за неї і з неї оплачував за свою квартиру. Ій відомо що магазин належав ОСОБА_24 .

Свідок визнала , що дійсно вона давала свідчення у іншій справі про визнання договору недійсним, що ОСОБА_63 був на цвинтарі після смерті ОСОБА_24 вдень і бачив могилу ОСОБА_24 та місця для себе, бачив, що ОСОБА_21 поховають у землю. Свідок не чула щоб ОСОБА_19 висловлювала бажання, щоб батьки були поховані поряд із нею; бажання, щоб батьки були поховані поруч, то було ОСОБА_55 , бо так було зазначено у договорі. При цьому на похованні ОСОБА_24 свідок не була присутня та не була присутня, коли домовлялись за місця на кладовищі. Свідку відомо, що кошти на будування склепу позивач дав відповідачу, проте останній їх повернув, повідомивши, що не може домовитись за місця. Тоді ОСОБА_17 сам все це вирішив.

Додатково повідомила, що її мати ОСОБА_27 почала оплачувати комунальні послуги за квартиру батьків ОСОБА_24 , тому що ОСОБА_28 не оплачував, потім уточнила, що він почав щось платити, що мама почала платити не одразу, а коли зрозуміла, що він не сплачує. Свідок зазначила, що ОСОБА_6 дає квитанції її матері, свідку ОСОБА_15 .

Свідок зазначила, що ОСОБА_63 у своїх поясненнях сказав неправду з приводу того, що його у квартирі поживаєте вона та її мама. Проте свідок підтвердила, що вона давала свідчення в поліцію про те, що ОСОБА_28 убив ОСОБА_21 , отруїв у лікарні та вона була свідком цього у лікарні.Вона не пам`ятає коли вона про це повідомила ОСОБА_67 . Потім додає, що вона не пам`ятає, чи про це говорила йому, чому, якщо вона знала, що ОСОБА_28 отруює ОСОБА_21 , чому вона не повідомила про це поліцію, Свідок відповіла що це було якось плутано, потім ОСОБА_19 померла. На питання, чому вона перевіряла телефон ОСОБА_55 , відповіла, бо вони чекали, що ОСОБА_28 зателефонує. Уточнила, що не бачила як ОСОБА_28 відвідує батьків із продуктами, але він може приходити, коли її немає.

Із приводу показів даного свідка відповідач зазначив, що він точно знає, що з 2002 року, коли ОСОБА_19 переїхала з ним в іншу квартиру, ОСОБА_12 у батьків ніколи не були. Не було їх також на жодному сімейному святі, ні на державному, ні на церковному. На питання відповідача, якщо вони мали таке близьке спілкування, як свідок стверджує, чому ОСОБА_63 не повідомив їм про те, що ОСОБА_19 перебуває при смерті в лікарні і вони з`явилися лише на шостий день, свідок відповіла , що вони з`явилися тоді, коли їм стало відомо.

Досліджуючи умови договору, наявні у справі докази, пояснення сторін та покази свідків, суд приходить до наступного.

Як вбачається з тексту спірного договору, а сама в 2-му розділі сторонами було обумовлено наступний зміст утримання (догляду), зокрема:

- п.2.1 договору передбачав, що матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись набувачем подружжю, оцінюється сторонами у сумі 1 500 грн.;

- п.2.2 договору передбачав, що за рахунок суми матеріального забезпечення та в межах його вартості набувач зобов`язаний здійснювати оплату комунальних послуг відносно житла, в якому мешкає подружжя.

Розділом 3 договору були передбачені права та обов`язки сторін, зокрема:

-п.3.1 договору передбачено, що за цим договором подружжя вправі :

вимагати своєчасного та повного здійснення від набувача, згідно п.2.1 цього договору (п.3.1.1);

вимагати розірвання договору та повернення нежитлових приміщень магазину у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків за цим договором (п.3.1.2);

- п.3.2 договору передбачено, що набувач за цим договором зобов`язаний :

не рідше одно разу на тиждень відвідувати подружжя (п.3.2.1);

у встановлені строки та в необхідному обсязі здійснювати надання згідно із розділу 2 договору;

у разі смерті подружжя поховати його біля їх доньки ОСОБА_5 (п.3.2.3);

до смерті подружжя не укладати щодо нежитлових приміщень магазину, отримані набувачем за цим договором, правочинів купівлі-продажу, міни, дарування, ренти, іпотеки чи іншим способом передавати їх у власність іншій особі.

Із приводу щомісячного матеріального утримання подружжя у сумі 1500 грн. зі сторони відповідача як набувача, а також здійснення ним оплати комунальних послуг відносно житла, де мешкало подружжя ОСОБА_6 , а на теперішній час позивач, за рахунок суми матеріального забезпечення та в межах його вартості, то суд вважає, що відповідачем доведене належне виконння даної умови договору на підставі наступного.

Зокрема, це підтверджується копіями квитанцій за 2017-2020 роки, наявними у матеріалах справи. Платежі за 2017 рік складають 04.07.17 - 39 грн за електрику, 04.07.17 41 грн за газ, 04.07.17 411 грн. СДПТ, ліфт, сміття, каналіз, хол. вода,12.07.17 - 2100 грн. поштовий переказ, 31.07.17 - 1418 грн., поштовий переказ, 04.08.17 -1500 грн. поштовий переказ, 09.08.17 -3518 г., поштовий переказ, 06.09.17 комунальні оплати 968 грн: 118, 41, 120, 11, 18, 485,175 грн., 08.09.17 - 39 грн електрика, 11.09.17 - 1000 грн. поштовий переказ, 06.10.17 комунальні оплати 543 грн: 49, 50, 118, 120, 206 грн.11.10.17 - 1000 грн. поштовий переказ, 01.11.17 - 1000 грн. поштовий переказ,16.11.17 - 1000 грн. поштовий переказ, 13.12.17 1000 грн поштовий переказ. Разом за 2017 рік: 2041 грн. комунальні оплати,13 500 грн. поштові перекази,всього: 15 536 грн., а за договором повинен за 2017р.- 9.900 грн. поштові перекази за 2018: 28.12.17 1500 грн., 26.01.18 1500 грн., 06.02.18 1500 грн., 24.03.18 3000 грн.,07.06.18 3000 грн.,02.08.18 3000 грн., 28.09.18 3000 грн., 06.12.18 3000 грн., усього за 2018 рік: 18 000 грн., за договором за 2018 рік зобов`язаний був 18 000 грн. . Поштові перекази за 2019 рік складають: 12.02.19 - 3000 грн., 23.04.19 - 3000 грн., 18.07.19 - 4000 грн., 01.10.19 5000 грн., 04.12.19 6000 грн. Усього за 2019 сплачено 21 000 грн.. За договором винен сплатити за 2019 рік: 18 000 грн.. Поштові перекази за 2020 рік складають 24.01.20 р. 6000 грн., 27.03.20 - 6000 грн.,21.05.20 6000 грн., усього за півроку 2020 року - 18 000 грн..

При цьому суд приймає до уваги, що згідно пояснень позивача вбачається, що грошові перекази від відповідача були, проте він не бажав їх отримувати та вони повертались, та оплачувала комунальні послуги ОСОБА_27 , якій він з дружиною переписали майно, відповідач не брав участі у похованні його дружини, бо позивач не повідомляв відповідача про те, що вона померла. Також встановлено що відповідач приносив позивачу і продукти., вбачається добросовісне ставлення відповідача до батьків своєї померлої дружини, який, окрім виконання умов договору, ще додатково піклувався про них обох і тепер про ОСОБА_1 , та при відвідуванні щонеділі приносе їм харчі, як це було ще за життя своєї покійної дружини та їх доньки.

Також суд враховує пояснення відповідача, про те, що він і по наступий час виконує договір та надає матеріальне забезпечення позивачу, що також підтвердили свідки ОСОБА_37 , ОСОБА_50 , ОСОБА_35 , ОСОБА_33 .. Крім того, з показів вказаних свідків встановлено що декілька раз відповідач надавав ОСОБА_1 гроші готівкою.

Суд не бере до уваги, доводи позивача, про те, що відповідач не надає йому матеріальне забезпечення за договором довічного утримання та не сплачував комунальні послуги, тому їх сплачує свідок по справі ОСОБА_27 , оскільки вони спростовуються квитанціями про поштові перекази, які містяться в матеріалах справи, показами свідків ОСОБА_37 , ОСОБА_50 , ОСОБА_35 , ОСОБА_33 та показами самого позивача, про те, що саме він відмовився надавати відповідачу квитанції для сплати комунальних послуг, та з оглянутого в судовому засіданні електронного доказу-відеозйомки, з якого вбачається, що саме позивач вимагав від відповідача повернути йому книжку по сплаті платежів за газ, та відмовляється брати у відповідача квитанцію, що свідчить про виконання відповідачем даних умов договору та його бажання виконувати договір довічного утримання та про односторонню відмову ОСОБА_17 , щоб саме ОСОБА_9 оплачував комунальні послуги та спростовує твердження позивача, що відповідач відмовився платити за комунальні послуги.

Крім того, з матеріалів справи вбачається що відповідач окрім поштових переказів грошей сплачував комунальні послуги з 04 червня 2017 р. до жовтня місяця 2017 р., і суд погоджується з відповідачем, що припинення ним оплачувати комнальні послуги та продовжував надавати матеріальне забезпечення, саме на вимогу позивача , також цю обставину підтвердив сам позивач та свідки ОСОБА_37 , ОСОБА_50 , ОСОБА_35 ..

Також суд враховує позицію позивача, який зазначив, що квартира АДРЕСА_9 , за заповітом належить ОСОБА_27 , тому вона оплачує комунальні послуги, також цю обставину підтвердила свідок ОСОБА_74 , яка зазначила, що позивач переписав на ОСОБА_27 квартиру, тому вона виконує свої обов`язки. Крім того, суд вважає, що не отримання ОСОБА_1 грошових переказів від відповідача в період 2019 та 2020 р., коли був подан даний позов до суду, не свідчить про не виконання саме відповідачем умов такого договору.

Оскільки одностороння відмова відчужувача від договору довічного утримання в силу положень ст. 755 ЦК України не є підставою для його розірвання, суд дійшов до висновку що відмова ОСОБА_1 надавати відповідачу квитанції для сплати комунальних послуг не є підставою для розірвання такого договору, тим більш ОСОБА_2 згідно до умов договору надав подружжю та надає ОСОБА_1 матеріальне забезпечення навіть у більшому розмірі, чим передбачено умовами договору.

Також суд доходить до висновку, що була відсутня необхідність сплачувати комунальні послуги за квартиру АДРЕСА_9 свідку ОСОБА_27 , так як згідно матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 почав оплачувати комунальні послуги вже 4 липня 2017 р. тобто за минулий місяць, а ОСОБА_27 почала 12 липня 2017 р.,що підтверджується довідкою Приватбанка (а.а118-123), тобто комунальні послуги за червень місяць вже були оплачені ОСОБА_46 , а також із урахуванням наявності в матеріалах справи заповіту ОСОБА_17 на користь ОСОБА_27 , за яким все майно яке йому належить та буде належати в майбутнем він заповідає ОСОБА_27 , суд вбачає зацікавленість цього свідка в розгляді справи та вважає її дії по сплаті нею комунальних послуг, не пов`язані з невиконанням чи неналежним виконанням відповідачем договору довічного утримання.

В ході розгляду справи відповідач та його представник - ОСОБА_29 зазначили, що згідно встановлених в справі № 522/ 12495/17 фактів на їх думку підтвердилась та обставина, що позивач разом зі своєю дружиною до допиту у якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_30 в судовому засіданні, склали заповіт на ОСОБА_8 , таким чином на їх думку ця обставина викликає сумніви в наданих свідків ОСОБА_8 та її доньки ОСОБА_31 поясненнях .

Факт наявності заповітів на ОСОБА_27 встановлено і при розгляді Одеським апеляційним судом цивільної справи № 522/ 12495/17 про перегляд заявик ОСОБА_2 за ново виявленими обставинами , Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 березня 2021 року залишено без змін. Цим рішенням суду від 03.03.2021р. позовні вимоги ОСОБА_1 , який також є правонаступником померлої ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М. про визнання недійсними Договору довічного утримання (догляду) № 1133 від 12.06.2017 р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_46 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М. залишити без задоволення. При цьому позов ОСОБА_1 пред`явлений був з підстав того, що він був укладений під погрозою внаслідок тяжких обставин на вкрай невигідних умовах.

За яким ( справа №522/ 12495/17 ) встановлено, що заповіти були складені подружжям ОСОБА_6 14 липня 2017 року, тобто раніше ніж були надані в судовому засіданні покази у якості свідка по справі з боку позивача свідка ОСОБА_8 яка з членами її сім`ї надали у 2018 році. Тому суд вбачає зацікавленість свідка та членів її сім`ї - ОСОБА_31 , та ОСОБА_75 на час надання свідчень по справі в задоволенні позовних вимог позивача тому, що згідно заповітів подружжя ОСОБА_6 від 14.07.2017р. вона має право успадкувати все належне їм майно на день їх смерті та на те, на яке вони матимуть право. При цьому суд враховує що її зацікавленість у розгляді справи на користь позивача ОСОБА_1 , та її обізнаність щодо заповітів подружжя ОСОБА_6 на її користь, особисто підтвердив в судовому засіданні і сам позивач ОСОБА_1 який повідомив що квартира АДРЕСА_9 , вже не його.

В даній справі також надавали покази як свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_31 , проте суд приходить до висновку що ОСОБА_8 та члени її сім`ї є зацікавленими особами у вирішенні справи на користь позивача, їх покази не можна вважати об`єктивними, з огляду на наявність заповіту.

Виконання відповідачем умови щодо відвідування подружжя ОСОБА_1 не рідше одного разу на тиждень та існуванння гарних відносин із ОСОБА_4 , підтверджуються електроними доказами диски з віде починаючи з 2017р., скріншотами електроних доказів, характеристикою голови ОСББ «Маршал 77» від 25.02.2020 р. з місця проживання ОСОБА_1 , показами свідків ОСОБА_37 , ОСОБА_50 , ОСОБА_35 , ОСОБА_33 , не спростовується свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_31 , ОСОБА_30 ..

А саме, характеристикою голови ОСББ «Маршал 77» від 25.02.2020 р. з місця проживання ОСОБА_1 , в якій зазначено, что ОСОБА_6 проживає з дружиною ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 на протязі 40 років, за цей час зарекомендував себе як норовливий, сварливий, неврівноважений, сварливый, агресивный, не щирий, схильний говорити не правду, спотворювати інформацію, хитрувати; що відношення з зятем ОСОБА_2 у подружжя ОСОБА_6 були гарні, теплі, близькі, доброзичливі, за виключенням конфлікту, який стався між ОСОБА_46 та ОСОБА_1 во дворі будинку, де проживає подружжя, через де кілька днів після смерті доньки; з ОСОБА_4 були особливо гарні стосунки, близькі, родинні майже до її смерті, вона була вдячна зятю за його увагу та турботу, про що казала своїм сусідкам. Влітку спілкування між ними відбувалося во дворі будинку, чому були свідками всі сусіди. Двері парадної, в який проживають подружжя ОСОБА_6 зачиняється на магнітний замок і має домофон. Оскільки подружжя ОСОБА_6 не мають домофон і рідко користуються телефоном, ОСОБА_9 відвідуя їх, звертався до сусідів, щоб вони відчинили йому двері. Відношення ОСОБА_2 до батьків своєї дружини, залишилося, як і при жизні його дружини незмінним. Щонеділі він відвідує ОСОБА_76 , приносе продукти, допомагає матеріально.

Електроними доказами, відеозаписом з якого вбачається, що 20 липня 2017 р. при зустрічі зятя та тещі у дворі, де проживає позивач, вони цілуються, питають один в одного як справи, позивачка радіє принесеними зятем персикам, із задоволенням їх їсть, каже зятю, що він уважний, знов цілує його, вони мирно спілкуються. Потім приходе ОСОБА_1 , відмовляється брати від зятя квитанції зі сплати комунальних послуг, викидує їх. ОСОБА_1 вимагає від зятя, щоб він повернув йому книжку по сплаті за газ, позивачка просить відповідача надати квитанції особисто їй, але її чоловік ОСОБА_1 замахується на неї палкою і каже не чіпай, я тобі зараз дам по рукам, потрібно робити тільки те, що я кажу. При відвідуванні відповідачем подружжя 02.08.2017 року при зустрічі відповідача з ОСОБА_4 біля її дому вони також цілуються, спілкуються.

Суд ураховує, що при дослідженні вказанного електронного доказу, в судовому засіданні представник позивача не спростовував факти, які там відображені. Також відеозаписами відвідувань, з 2017 р. по 2020 рік, вбачається, що ОСОБА_2 з часу укладення договора довічного утриманням щонедільно відвідує подружжя ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_3 , та скріншотами.

Щодо умови про поховання.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 (донька позивача та дружина відповідача) померла ІНФОРМАЦІЯ_6 та похована 13 червня 2017 року на ділянці 346, лінія 19, могила 23 кладовища «Новоміське», про що свідчить згідно довідки КП «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування» Одеської міської ради №302 від 21.07.2017 р..

Згідно свідоцтва про поховання № 031951 від 24.01.2020 р. ОСОБА_2 є користувачем місця подвійного поховання № 23 та 24 у лінії 19 на ділянці 346 кладовища «Новоміське», де похована 13.06.2017 р. ОСОБА_5 , реєстраційний номер поховання 6254, книга № 53.

Згідно відповіді КП «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування» Одеської міської ради №128 від 13.02.2020 р., згідно запису у книзі реєстрації поховань користувачем місяця подвійного поховання № 23 та 24 у лінії 19 на ділянці 346 кладовища «Новоміське», де похована ОСОБА_5 , є ОСОБА_2 ..

Статею 2 Закону України «Про поховання та похорону справу» визначено, що користувач місця поховання (місця родинного поховання), особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання.

Згідно ст.25 вказаного Закону, після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу родинного місця поховання) спеціалізованим комунальним підприємством видається відповідне свідоцтво. Це свідоцтво дає право його предьявнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання підпоховання, здійснювати інші дії, повьязанні з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству. Забороняється здійснювати поховання інших померлих (підпоховання), встановлення намогільної споруди, склепу без згоди користувача місця поховання (користувача місця родинного поховання).

Отже, користувач місця поховання ОСОБА_5 має право здійснювати будь-які дії, пов`язані з використанням місця поховання, які не суперечать діючому законодавству.

Також судом встановлено, що власником склепу, встановленому на місці поховання ОСОБА_4 , є позивач ОСОБА_1 № 23 та 24 у лінії 19 на ділянці 346 кладовища «Новоміське», де похована 13.06.2017 р. ОСОБА_5 ..

Із договору замовлення на організацію проведення поховання від 12.06.2017 р., з договору замовлення від 12.06.2017 р.; з рахунку-фактури від 13.06.2017 р. вбачається, що похованням ОСОБА_5 займався відповідач ОСОБА_2 ..

Таким чином, на підставі викладених обставин, наявних доказів та показів свідків ОСОБА_50 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , судом встановлена та обставина, що відповідач зранку 12.06.2017 р. був на кладовищі та за його проханням та домовленостей були виділені місця для поховання ОСОБА_5 , та поруч ще одне місце і місце для будівництва склепу для поховання батьків.

Також, судом, встановлено, що у день 12.06.2017 року подружжя ОСОБА_6 було на Таіровському кладовищі, бачило вириту могилу для поховання доньки у землю, та виділені відповідачу місця для їх поховання, що підтвердив сам позивач, який зазначив, що місця йому сподобались, рітуальний агент ОСОБА_36 показав їм, де саме буде похована донька, повідомив про організацію процедури поховання їх доньки у землю, показав договора замовлення на поховання укладені між ним та відповідачем, за якими відповідачем було сплачено аванс за поховання та договір замовлення від 12.06.2017 р., якім підтверджується оплата копки могіли 12.06.2017 р..

Згідно необхідного мінімального переліку вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення затвержденного приказом госкомітету України з питань жилищно комунального господарства від 19.11.2003р. № 193, виконавець укладає договори замовлення не пізніше чим за 24 години до поховання, таким чином суд приходить до висновку, що всі питання пов`язанні з вибором та виділом місць для поховання подружжя ОСОБА_6 , були вирішенні відповідачем ОСОБА_11 12 червня 2017 р. , та відповідно виконанні умови договору довічного утримання, щодо забезпечення подружжю ОСОБА_6 бути похованими поряд з донькою в той час коли помруть вони. Про що свідчить також та обставина, яку підтвердили свідки, та не спростовано позивачем, що для копки могили ОСОБА_5 одразу 12 червня 2017 р. від алеї відступили на три місця. ОСОБА_42 поховали на третьому місці від алеї, а поряд з нею ближче до алеї залишили ще два, для поховання родини, зокрема для подружжя ОСОБА_6 .

Суд погоджується з тим, що умова спірного договору поховати подружжя ОСОБА_6 поряд з донькою означала саме вирішення питання про виділення місць для подальшого поховання подружжя поряд з ОСОБА_42 одночасно з вирішенням питання про її місце поховання 12 червня 2017 року, і щоб на час смерті подружжя ОСОБА_6 в майбутньому була можливість поховати біля доньки.

Зазначене тлумачення цього пункту договору підтвердили всі свідки та позивач і відповідач.

Суд не сприймає доводи позивача, що це саме він домовився за будівництво склепу поруч із донькою, коли прийшов домовлятися про склеп 6 липня 2017 р. , з огляду на те, що це спростовується свідками по справі ОСОБА_50 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , вищезазначеними письмовими доказами, тією обставиною, що поряд з ОСОБА_42 вже 12 червня 2017 року виділили два місця, одне з них під склеп, відповіддю КП «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування» Одеської міської ради від 13.02.2020 р. , з інформацією про поховання у лінії 20 на ділянці 346 кладовища «Новоміське», з якої вбачається, що після поховання ОСОБА_42 13 червня 2017 р. і до 6 липня 2017 р., здійснювалися поховання вже на 20 лінії, а місця поряд ОСОБА_42 на 19 лінії, залишались за родиною ОСОБА_42 , і нікого іншого там не ховали. (а.с.193).

Оцінюючи у сукупності доводи позивача, суд враховає, що на протязі судових засідань позивач ОСОБА_1 надає суперечливі покази, які спростовуються матеріалами справи та відноситься до них критично.

Також цю обставину, що біля місця поховання ОСОБА_24 наявні вільні місця і що з того часу ще відбувались інші зпоховання, підтвердили свідки з боку позивача, ОСОБА_27 , ОСОБА_31 ..

Тобто виконання цієї умови пов`язано з часом поховання ОСОБА_42 та з часом вірішення питання з місцем її поховання, 12 червня 2017 р. . Якщо б ця умова була пов`язана з часом смерті подружжя ОСОБА_6 , вона втрачала би сенс, так як на момент смерті подружжя ОСОБА_6 , місць поряд з донькою не було б, зважаючи на кількість поховать щодня.

Крім того, суд погоджується з доводами відповідачем, що також підтвердили і свідки ОСОБА_50 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , що склеп був оформлено саме на ОСОБА_1 , тому що, згідно до умов договору, відповідач повинен був поховати подружжя поруч з донькою, а склеп був саме для похованння подружжя ОСОБА_6 , тому він і оформлялся на ОСОБА_1 , який став його власником, та було гарантієй для подружжя, що ніхто не буде там похований, крім них. Зазначене також підтверджується відповіддю КП «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування» Одеської міської ради від 13.02.2020 р..

Суд погоджується з тим, що ОСОБА_9 виконав свої зобов`язання по похованню ОСОБА_4 біля доньки згідно до умов договору, про що переконливо свідчить той факт що ОСОБА_4 яка померла спустя 2 роки після смерті доньки, а саме, ІНФОРМАЦІЯ_2 була похована біля неї через два роки, місце для її поховання біля доньки зберігалось до часу її смерті. Судом всчтановленол, що про час смерті ОСОБА_4 відповідча не було позивачем повідомлено вчасно , тому він не був на її похованні . Сама присутність відповідача на похоронах не була істотною умовою договору та не свідчить про його неналежне виконання.

Суд зазначає, що саме ОСОБА_1 , як власник склепу, є замовником поховання своєї дружини, що відповідає умовам договору довічного утримання, тому саме йому як власнику склепа було видано свідоцтво про поховання від 28 вересня 2019 р..

Проте суд враховує, що після того як він дізнався про її смерть, відповідач надіслав ОСОБА_1 грошові кошти на поховання ОСОБА_4 в розмірі 20 000 гривен та 8 750 гривен, разом - 28 750 гривен), що підтверджується відповідними чеками, копії яких є в матеріалах справи. Та обставина, що позивач не отримав ці кошти, не спростовує цього факту. Крім того, суд зазаначає, що оскільки одностороння відмова відчужувача від договору довічного утримання в силу положень ст. 755 ЦК України не є підставою для його розірвання, суд дійшов до висновку що відмова ОСОБА_1 отримати від ОСОБА_45 кошти на поховання ОСОБА_4 не є підставою для розірвання договору довічного утримання.

Також, суд враховує що в наступний час біля доньки позивача є вільне місце №24, в якому відповідач має можливість поховати позивача, що з цих підстав унеможливлює стверджувати, що ця умова поховати позивача біля доньки відповідачем не виконана..

При цьому, згідно листа директора КП «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування» від 13.02.2020 року №132, замовником поховання ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , був ОСОБА_1 .. Також згідно листа, звернення до адміністрації даного КП від ОСОБА_2 щодо організації та оплати поховання ОСОБА_4 не зареєстровані.

Між тим, суд не вважає даний лист беззаперечним доказом невиконання відповідачем умови договору щодо поховання подружжя біля доньки, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні, відповідачу своєчасно не було повідомлено про смерть дружини позивача, окрім того, як вбачається з матеріалів справи та визнається сторонами, відповідач перерахував позивачу кошти на поховання ОСОБА_4 у сумі 28750 грн.. Окрім того, що не заперечується та визнається сторонами, ОСОБА_4 була похована на кладовищі разом із донькою, в місці, яке було заброньовано зазделегідь саме відповідачем. Зазначене не було спростовано стороною позивача.

Суд вважає, що належних та достовірних доказів того, що ОСОБА_2 не виконує договір довічного утримання в матеріалах справи не міститься, крім пояснень самого позивача та показань деяких свідків.

Проаналізувавші покази позивача ОСОБА_1 , суд визнає їх недостовірними, вбачає протиріччя його власних пояснень (зокрема, його твердження про те, що він взагалі не підписував договір довічного утримання, що спростовується його підписом на договорі, що він не проживає в квартирі АДРЕСА_9 ) та ставиться до них критично, які спростовуються належними та допустимими доказами по справі; спростовуються показами свідків ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , письмовими та електронніими доказами.

Свідки з боку позивача ОСОБА_74 , ОСОБА_77 , свідчать зі слів позивача та їх покази спростовується матеріалами справи, а свідки ОСОБА_32 та ОСОБА_8 повідомили, що їм взагалі невідомі обставини виконання ОСОБА_46 договору. Крім того, суд критично ставится до показів, ОСОБА_32 та не бере їх до уваги, тому що вона не була очевидцем будь-яких обставин, пов`язаних з виконанням договору, зокрема їй не відомо про що цей договір.

Крім того, щодо показів ОСОБА_8 , ОСОБА_31 , суд не бере їх до уваги та ставиться до них критично, оскільки останні є зацікавленими особами в задоволенні позову на користь позивача, так як на користь свідка ОСОБА_27 складено заповіт подружжям ОСОБА_6 .

При цьому, суд приймає до уваги, покази свідків ОСОБА_37 , ОСОБА_50 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_33 із підстав того, що вони надавали послідовні покази стосовно обставин виконання відповідачем договору довічного утримання та обставин, які мають суттєве значення для об`єктивного розгляду справи. Їх покази узгоджуються між собою та іншими доказами по справі, вони не є зацікавленими особами по справі.

Окрім того того, при оцінці показів позивача, суд враховує ту обставину, що позивач ОСОБА_1 в липні 2018 році звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним вказаного договору довічного утримання (справа 522/12495/17), а в наступний час , після скасування апеляційним судом 25.09.2019р. рішення Приморського районного суд м. Одеси від 27.02.2019 р. в частині задоволених вимог про визнання недійсним договору довічного утримання (догляду) від 12 червня 2017 року № 1133 та відмови у їх задоволенні, він звернувся до суду в листопаді 2019р. з позовом про розірвання цього договору, зазначені позовні вимоги мають різні правові підстави та є взаємовиключені та це на думку суду свідчить про непослідовність та суперечлівість показів позивача, що дозволяє суду критично віднестись до його тверджень про не виконання відповідачем договору довічного утримання.

При цьому суд звертає увагу на те, що з дати укладання даного спірного договору (12.06.2017 року) по день подання позову (27.11.2019 року), тобто минуло більше двох років, зі сторони подружжя ОСОБА_6 як сторони договору, не було жодних письмових претензій чи заяв до набувача щодо неналежного виконання вїдповідачем його умов, заяв щодо розірвання даного договору, доказів протилежного суду не надано.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №522/16724/16 (провадження №61-28810св18) зробив наступний правовий висновок: «обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача».

На підставі викладеного, суд вважає, що належних та достовірних доказів в підтвердження підстав позову позивачем не доведено, а доводи відповідача на їх спростування є доведеними та переконливими.

За викладеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 ..

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 202, 744, 755-756 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 3- 13, 19, , 42, 43, 48, 49, 72, 76-81, 89 , 95, 175, 229, 241, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання (догляду) відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України

Повний текст рішення суду виготовлено 13.07.2022 року.

Суддя Домусчі Л. В.