Справа № 720/724/20
Провадження № 2/720/158/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Оленчука І.В.,

секретаря Єфтемій М.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представник відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Вівчар Раду Георгійович, до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на момент смерті та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Вівчар Р.Г., звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на момент смерті та визнання права власності на спадкове майно.

Посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилась спадщина. Вона являється донькою померлої і тому є спадкоємцем першої черги по закону.

Вказує, що до дня смерті місце проживання ОСОБА_5 було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . Проте вона фактично проживала в будинку АДРЕСА_2 разом з нею та її сім`єю, що підтверджується довідками виконкому Топорівської сільської ради № 228 від 18.02.2019р. і № 287 від 05.03.2019р. та актом опитування сусідів .

Вона звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй в цьому було відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Це стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.

Встановлення факту її проживання зі спадкодавцем на момент смерті необхідно для того, щоб усунути від спадкування сина померлої ОСОБА_6 , який був зареєстрований і проживав в господарстві по АДРЕСА_1 разом з матір`ю. Однак ОСОБА_6 помер і спадщину після його смерті прийняла його донька відповідачка ОСОБА_3 , тому між ними існує спір щодо спадщини.

До складу спадкового майна входять дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею відповідно 0,88 га з кадастровим номером 732308600:02:018:0104 та 0,08 га з кадастровим номером 732308600:02:009:0270, розташовані на території Топорівської сільської ради Новоселицького району, які належать померлій ОСОБА_5 на підставі державного акту про право власності на землю серіє ЯБ № 641484.

Позивачка, як донька померлої матері, вважає, що в силу ст.ст.1261, 1268 ч.3 ЦК України вона прийняла спадщину, у зв`язку з чим встановлення факту проживання зі спадкодавцем на момент смерті необхідно для оформлення права власності на спадкове майно дві земельні ділянки.

На підставі зазначеного просить встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала спільно з ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у АДРЕСА_2 до моменту відкриття спадщини, а також визнати за нею право власності на дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,88 га з кадастровим номером 732308600:02:018:0104 та площею 0,08 га з кадастровим номером 732308600:02:009:0270, розташовані на території Топорівської сільської ради Новоселицького району.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Вівчар Р.Г. позовні вимоги підтримали повністю, просили встановити факт постійного спільного проживання позивачки з її матір`ю ОСОБА_5 до часу її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 в будинку по АДРЕСА_2 та визнати за нею право власності по закону на спадкове майно дві земельні ділянки, розташовані на території Топорівської сільської ради Чернівецького (колишнього Новоселицького) району, з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини.

Доповнили, що матір ОСОБА_5 проживала і була зареєстрована в цьому ж селі по АДРЕСА_1 разом з її сином ОСОБА_6 . Однак у зв`язку з тим, що мати потребувала догляду через хворобу, а син недостатньо добре її доглядав, взимку 2016 року позивачка забрала її до свого будинку і доглядала до смерті. Поховання матері ОСОБА_5 здійснювалося з її будинку по АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 та її представник адвокат Кирилюк Т.А. у поданому до суду у жовтні 2020 року відзиві на позов та в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснили, що дійсно ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 і після її смерті з цієї дати відкрилась спадщина. До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_5 входять дві земельні ділянки, які належать померлій на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 641484.

Померла ОСОБА_5 за свого життя не склала заповіту, а тому право на спадкування мають спадкоємці за законом, в даному випадку спадкоємці за законом першої черги, до яких належать її діти: донька ОСОБА_1 та син ОСОБА_6 , які були живими на час смерті матері.

ОСОБА_6 є батьком відповідачки ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 і після його смерті ОСОБА_3 як єдиний спадкоємець по закону успадкувала належне йому майно.

Спадкодавець ОСОБА_5 була зареєстрована і постійно проживала разом з сином ОСОБА_6 в будинку АДРЕСА_1 . Однак, в останні дні свого життя ОСОБА_5 була тяжко хвора і потребувала постійного стороннього догляду. Такий догляд за нею здійснювали її діти: син ОСОБА_6 та донька ОСОБА_1 , яка проживала разом зі своєю сім`єю окремо в АДРЕСА_2 , однак приходила до матері і надавала допомогу по догляду за нею. Оскільки ОСОБА_1 було складно кожного дня приходити до матері, вона у серпні 2016 року за два з половиною місяці до смерті ОСОБА_5 забрала її до свого будинку, де здійснювала догляд за нею до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому всі особисті та цінні речі ОСОБА_5 продовжували залишатися у будинку, де вона була зареєстрована і проживала разом зі своїм сином. Вона дійсно померла в будинку позивачки. Тобто, спадкодавець ОСОБА_5 на момент смерті проживала в будинку позивачки не постійно, а тимчасово всього два з половиною місяці по зазначеним причинам. Належних, достовірних і допустимих доказів її постійного проживання з лютого 2015 року до 07 жовтня 2016 року разом з позивачкою в належному їй будинку суду нею не надано.

Посилались також на те, що долучені позивачкою довідки виконкому Топорівської сільської ради № 228 від 18.02.2019р. і № 287 від 05.03.2019р. спростовуються довідкою того ж органу - виконкому Топорівської сільської ради №167 від 10.06.2020р., а акт опитування сусідів взагалі не містить дати його складення та вказує невірну дату, з якої ОСОБА_5 знаходилась в будинку ОСОБА_1 . Так як позивачкою ОСОБА_1 не доведено належними, достовірними і допустимими доказами факт постійного проживання разом з нею спадкодавця ОСОБА_5 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки спадкодавець тимчасово проживала з нею нетривалий час до дня смерті, тому позовна вимога про встановлення цього факту є безпідставною і задоволенню не підлягає, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню і позовна вимога про визнання права власності на дві земельні ділянки як на спадкове майно.

Оскільки на час відкриття спадщини син спадкодавця ОСОБА_5 . ОСОБА_6 був зареєстрований і проживав постійно з матір`ю, то він у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України прийняв спадщину після її смерті, а позивачка згідно цих вимог не являється спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті спадкодавця.

Позивачка ОСОБА_1 як спадкоємець по закону першої черги, яка на час відкриття спадщини постійно не проживала разом зі спадкодавцем, згідно вимог ч.1 ст.1269 і ч.1 ст.1270 ЦК України мала право в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, тобто в строк до 07 квітня 2017 року, звернутись до нотаріуса чи до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування з заявою про прийняття спадщини. Однак вона цього в передбачений законом строк не зробила, що визнала в судовому засіданні, звернулась до нотаріуса з такою заявою тільки 01 березня 2019 року (через місяць після смерті брата), тому у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини приватним нотаріусом Новоселицького районного нотаріального округу Бежан Д.С. було правомірно відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що видано довідку № 112/01-16 від 01.03.2019 року. У зв`язку з цим вважають, що позивачка не прийняла спадщину після смерті матері, а тому не підлягає задоволенню позовна вимога про визнання права власності на дві земельні ділянки як на спадкове майно і з цих підстав.

На підставі викладеного просять відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю за їх безпідставністю.

Також відповідачка та її представник у відзиві просили застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин, вказували, що позивачка ОСОБА_1 пропустила строк позовної давності для звернення до суду з даними позовними вимогами.

Вважають, що позивачка ОСОБА_1 для захисту свого права, яке вона вважає порушеним, мала звернутись до суду з даним позовом протягом трьох років з часу відкриття спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Натомість з позовом вона звернулась до суду лише в травні 2020 року, хоча їй було відомо із самого початку, що станом на день смерті її мати була зареєстрована разом із її сином, а не з нею. Просять відмовити у позові повністю також і з цих підстав.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 доповнила також свої пояснення наступним: в будинку АДРЕСА_1 проживали постійно до своєї смерті її дідусь ОСОБА_7 , бабуся ОСОБА_5 і батько ОСОБА_6 (всі троє на даний час померли).

Позивачка ОСОБА_1 рідна сестра батька, але між ними стосунки були неприязні. Бабуся ОСОБА_5 хворіла, за нею доглядав батько, вона на вихідних приїжджала з м. Чернівці в село до батька і допомагала в догляді за бабусею. Також допомагала у догляді за своєю матір`ю і позивачка ОСОБА_1 і так як їй було важко приходити постійно на АДРЕСА_1 вона в серпні 2016 року забрала ОСОБА_5 до себе в будинок по АДРЕСА_2 , де вона і померла. Однак всі особисті речі бабусі і все її майно залишились вдома в будинку АДРЕСА_1 , лише деякий домашній одяг позивачка взяла з собою. Поронили бабусю з її будинку по АДРЕСА_1 . Вона не проживала постійно в будинку позивачки, а тільки тимчасово не більше трьох місяців до своєї смерті, так як потребувала постійного догляду доньки як жінки. Вказувала, що доводи позивачки про те, що вона забрала маму в лютому 2016 року у зв`язку з тим, що по АДРЕСА_1 було відключено газопостачання не відповідають дійсності, так як газ відключили аж у квітні 2018 року.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 79 років померла ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 чи НОМЕР_2 від 10 жовтня 2016 року (а.с.8).

Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,8795 га, кадастровий номер :02:018:0104, та площею 0,0806 га, кадастровий номер :02:009:0270, які розташовані на території Топорівської сільської ради Чернівецького (колишнього Новоселицького) району Чернівецької області, які належать померлій на праві власності, що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 641484 (а.с.15).

Спадкодавець ОСОБА_5 за свого життя не склала заповіту, а тому право на спадкування мають спадкоємці за законом, в даному випадку спадкоємці за законом першої черги, до яких належать діти спадкодавця: ОСОБА_8 як донька та ОСОБА_6 як син, що підтверджується копіями їх свідоцтва про народження і копією свідоцтва про укладення шлюбу позивачки, які були живими на час відкриття спадщини.

ОСОБА_6 є батьком відповідачки ОСОБА_9 , що підтверджується копіями свідоцтва про її народження та шлюб (а.с.43-44). ІНФОРМАЦІЯ_4 батько відповідачки ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть (а.с.55). Після його смерті ОСОБА_3 як єдиний спадкоємець по закону першої черги успадкувала належне йому майно, що визнали сторони в судовому засіданні.

Також судом встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв її син ОСОБА_6 як спадкоємець першої черги за законом, який на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем в будинку АДРЕСА_1 і були зареєстровані за цією адресою до моменту смерті, що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Топорівської сільської ради № 167 від 10.06.2020 року (а.с.57).

Судом також встановлено, що в 2016 році ОСОБА_5 була тяжко хвора і потребувала постійного стороннього догляду. Такий догляд за нею здійснювали її діти: син ОСОБА_6 , який проживав разом з матір`ю по АДРЕСА_1 та донька ОСОБА_1 , яка проживала разом зі своєю сім`єю окремо в будинку АДРЕСА_2 , але приходила до матері і надавала допомогу по догляду за нею.

Пізніше ОСОБА_1 забрала матір до свого будинку, де здійснювала догляд за нею до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка і померла в будинку позивачки. Сторони судового процесу цього не заперечували, однак позивачка вказувала, що забрала матір в лютому 2016 року, а відповідачка вказувала, що у серпні 2016 року.

Обставини про те, що спадкодавець ОСОБА_5 постійно проживала разом з сином ОСОБА_6 в будинку по АДРЕСА_1 і лише в серпні 2016 року позивачка її забрала з цього будинку до свого будинку підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , який показав суду, що він проживає в будинку АДРЕСА_2 , був сусідом сім`ї ОСОБА_11 . ОСОБА_5 проживала разом з сином ОСОБА_12 в будинку АДРЕСА_1 по цій же вулиці постійно. Він її бачив завжди біля будинку. Так як вона хворіла і потребувала догляду, приблизно за три місяці до смерті десь у липні 2016 року (після весілля сина позивачки) її забрала до свого будинку донька ОСОБА_1 , вона у неї довго не жила. Там вона і померла. Газ відключили в будинку по АДРЕСА_1 вже після того, як ОСОБА_6 померла.

Свідок ОСОБА_13 показала суду, що вона сусідка позивачки ОСОБА_1 . Їй відомо, що мати позивачки ОСОБА_5 , яка померла в жовтні 2016 року, проживала постійно разом з сином ОСОБА_6 в будинку по АДРЕСА_1 . Перед смертю донька забрала її до свого будинку, де її доглядала, але коли конкретно це було, не може сказати, лише вказала, що довго, декілька місяців. Чи перевозили речі ОСОБА_5 до будинку доньки, їй невідомо. Поховання ОСОБА_5 відбувалося з її будинку по АДРЕСА_1 . Таким чином, свідок не змогла підтвердити чи спростувати коли саме ОСОБА_1 забрала мати до свого будинку.

Свідок ОСОБА_14 показала суду, що вона є сусідкою позивачки. Мати позивачки померла в жовтні 2016 року, вона постійно проживала разом з сином по АДРЕСА_1 і всі в селі вважали, що цей будинок її дім. Переїхала до доньки в лютому-березні 2016 року, коли було ще холодно, але точно дати не пам`ятає, так як за нею потрібен був догляд, вона хворіла. При цьому судом встановлено, що дана особа також приймала участь у складанні акту, долученого до позовної заяви, у якому вказано, що ОСОБА_1 забрала мати до свого будинку у лютому 2015 року, що не відповідає дійсності, а тому до показів даного свідка суд ставиться критично.

Свідок ОСОБА_15 показала суду, що вона є донькою позивачки, але проживає окремо. ОСОБА_5 проживала з сином в будинку АДРЕСА_1 . В кінці зими 2016 року відключили газ в її будинку і тоді забрала мати бабусю до себе, оскільки потрібен був догляд за нею. Взяли тільки речі першої необхідності, колготи, світер, халати, все решту залишилось в її будинку.

Однак, покази свідка ОСОБА_15 про те, що ОСОБА_5 ОСОБА_1 забраладо свого будинку взимку 2016 року, так як відключили газ в будинку по АДРЕСА_1 , так само як і аналогічні пояснення позивачки суд не приймає, оскільки вони спростовуються відповіддю АТ «Чернівцігаз» від 29 грудня 2020 року №58009-Лв- 4370-1220 на адвокатський запит про те, що споживача ОСОБА_11 в АДРЕСА_1 відключено від газопостачання через заборгованість з спожитий газ 16.04.2018 року згідно акту № 60 на відключення (а.с.86).

Крім того, як сторони по справі, так і допитані свідки підтвердили суду про те, що поховання ОСОБА_5 здійснювалося з її будинку по АДРЕСА_1 , що також свідчить про те, що цей дім був постійним місцем проживання померлої.

Посилання позивачки в позовній заяві на те, що разом з нею в будинку АДРЕСА_2 на момент смерті її мати ОСОБА_5 проживала постійно (більше 6 місяців) не підтверджується і поданими нею письмовими доказами по справі.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновків експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалі судового рішення.

У відповідності до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що позивачкою ОСОБА_1 не доведено достовірними, належними, допустимими і достатніми доказами її твердження щодо постійного проживання спадкодавця ОСОБА_5 на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з нею.

Так, позивачкою надано довідку виконавчого комітету Топорівської сільської ради № 228 від 18.02.2019 року, в якій зазначено, що ОСОБА_5 з дня народження по день смерті була прописана в АДРЕСА_1 , але по факту проживала в АДРЕСА_2 (а.с.). Однак ця довідка не містить жодних відомостей про те, з якого саме часу ОСОБА_5 проживала по АДРЕСА_2 , а тому не може бути джерелом доказування цих обставин.

Водночас, суд вважає, що відомості в цій довідці щодо факту проживання ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 не відповідають дійсності і спростовуються довідкою цього ж виконавчого комітету № 167 від 10.06.2020 року, яка оформлена належним чином (а.с.57).

Також суд не приймає до уваги як належний доказ довідку виконавчого комітету Топорівської сільської ради № 287 від 05.03.2019 року про те, що на момент смерті ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_2 були прописані та проживали спадкоємці: ОСОБА_1 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 (а.с.13), оскільки зазначені особи ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 не є спадкоємцями після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , як про це вказано у довідці, а крім того, в цій довідці взагалі не зазначено, що ОСОБА_5 була зареєстрована чи проживала в цьому будинку разом з іншими особами та з якого саме часу.

Суд так само вважає акт опитування сусідів, складений Топорівською сільською радою (а.с.11) недостовірним і неналежним доказом, оскільки відомості в ньому про те, що ОСОБА_5 проживала до дня смерті з дочкою ОСОБА_1 в її будинку з лютого 2015 року не відповідають дійсності і спростовуються показами в судовому засіданні в якості свідків тих же зазначених в ньому сусідів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також зазначеними вище довідками Топорівської сільської ради. Також даний акт не містить дати його складення.

Правове врегулювання спадкування визначено нормами Цивільного кодексу України. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами першою і другою статті 1220, частиною першою статті 1221 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом всієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності до ч.ч.1 і 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до цих вимог суд вважає, що оскільки на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 син спадкодавця ОСОБА_5 ОСОБА_6 був зареєстрований і проживав постійно з матір`ю, то він у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті матері, а позивачка ОСОБА_1 згідно цих вимог не являється спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті спадкодавця.

ОСОБА_1 як спадкоємець по закону першої черги, яка на час відкриття спадщини постійно не проживала разом зі спадкодавцем, згідно вимог ч.1 ст.1269 і ч.1 ст.1270 ЦК України мала право в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, тобто в строк до 07 квітня 2017 року, звернутись до нотаріуса чи до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування з заявою про прийняття спадщини. Однак вона цього в передбачений законом строк не зробила, звернулась до нотаріуса з такою заявою тільки 01 березня 2019 року, тому у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини приватним нотаріусом Новоселицького районного нотаріального округу Бежан Д.С. було правомірно відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується довідкою нотаріуса № 112/01-16 від 01.03.2019 року (а.с.).

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позивачкою ОСОБА_1 не доведено належними, достовірними і допустимими доказами факт постійного проживання разом з нею спадкодавця ОСОБА_5 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки спадкодавець тимчасово проживала з нею нетривалий час до дня смерті, а тому позовна вимога про встановлення даного факту є безпідставною і в її задоволенні належить відмовити.

Так як судом не встановлено факту постійного проживання на час відкриття спадщини з спадкодавцем, ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги за законом в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини повинна була звернутись до нотаріуса чи Топорівської сільської ради з заявою про прийняття спадщини, однак вона цього не зробила, тому суд приходить до висновку, що позивачка не прийняла спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , у зв`язку з чим не підлягають задоволенню і позовні вимоги про визнання права власності на дві земельні ділянки як на спадкове майно.

Крім того, відповідно до статей 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільногоправа або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно частин 3 і 4 статті 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Суд також погоджується із доводами відповідача щодо пропуску строку позовної давності позивачкою ОСОБА_1 для звернення до суду із даним позовом, однак приходить до висновку, що трирічний строк позовної давності, протягом якого позивачка ОСОБА_1 могла звернутися до суду для захисту свого права, яке вона вважає порушеним, слід обліковувати не з часу відкриття спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , як про це вказує відповідач, а з моменту закінчення 6-місячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , адже лише тоді вона мала усвідомити, що за наслідками пропуску даного строку, протягом якого вона могла оформити спадщину в позасудовому порядку, їй слід було звернутися до суду із даним позовом. Таким чином, суд вважає, що строк позовної давності слід обліковувати з 07 квітня 2017 року, тобто позивачка могла пред`явити позов до ОСОБА_3 до 07 квітня 2020 року.

Натомість із позовом ОСОБА_1 звернулась до суду в травні 2020 року, тобто позивачка пропустила трирічний строк для звернення із позовом та не заявила клопотання про його поновлення, не обґрунтувала поважності причин пропуску даного строку. Тому позов підлягає відхиленню також і у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності, який слід застосувати до спірних правовідносин.

Відповідно до вимог ст.ст. 1216,1217,1218,1220,1221,1222,1223,1258, 1261,1268,1269,1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 13, 81,247,259, 263-265,268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Вівчар Раду Георгійович до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на момент смерті та визнання права власності на спадкове майно відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: І.В. Оленчук