печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7648/21-ц
10 лютого 2022 року Печерський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Новака Р.В.
при секретарі судових засідань - Талдоновій М.Є.
учасники справи:
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-
Ухвалою судді від 12.02.2021 в справі відкрито провадження для розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою судді від 02.12.2021 у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав суду клопотання про прийняття заочного рішення, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач, повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила. Відзив на позовну заяву від відповідача не надійшов.
Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подала. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.
Суд встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 09.07.1993 позивачу належить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 34,7 кв.м., а квартира відповідача знаходиться в цьому ж будинку над квартирою ОСОБА_1 .
Згідно з актом про залиття квартири від 04.02.2020, складеним працівниками ЖЕД «Липкижитлосервіс», під час візуального обстеження квартири АДРЕСА_1 за зверненням ОСОБА_1 №70 від 30.01.2020, виявлено пошкодження внаслідок залиття: стелі, стін, лінолеума фактично по всій площі квартири - в кухні, санвузлі, коридорі, житловій кімнаті. Причиною залиття зазначено пошкодження секції алюмінієвого радіатора опалення у вищерозташованій квартирі №87 . Крім того, відповідно до акту про залиття квартири від 25.06.2020, складеного працівниками ЖЕД «Липкижитлосервіс», під час візуального обстеження квартири АДРЕСА_1 за зверненням ОСОБА_1 №290 від 22.06.2020, виявлено пошкодження внаслідок залиття: стелі і стін у кухні, коридорі та житловій кімнаті. Причиною залиття зазначено недбале користування мешканцями вищерозташованої квартири №87 сантехнічним обладнанням квартири.
Згідно зі звітом про незалежну оцінку від 01.10.2020 та приєднаним до нього кошторисом на будівельні роботи, розмір матеріальних збитків, нанесених внаслідок затоплення квартири за адресою: АДРЕСА_3 , становить 106600,00 грн.
Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За змістом ч. 2 ст. 1166 ЦК України цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичної підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, який повинен встановлювати причини залиття, зокрема чи залиття спричинено унаслідок несправності внутрішньобудинкових мереж водопостачання та водовідведення та з`ясування питання чи не було це наслідком недбалості осіб, мешканців квартир або інші обставини, що могли спричинити залиття. Форма вказаного акта встановлена в додатку № 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій.
Відповідно до п. 7 Правил користування приміщенням житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених Постановою Кабінету міністрів від 24 січня 2006 року № 45, власники квартир, наймачі та орендарі зобов`язані забезпечувати збереження сантехнічного обладнання та при появі несправностей вжити заходів їх усунення власними силами.
За змістом ч. 2 ст. 1166 ЦК України, у справах про завдання шкоди діє презумпція вини відповідача, тобто позивач має надати суду лише докази наявності шкоди, а докази спростування своєї вини має надати відповідач.
Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається ст. 23 ЦК України.
Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
У п. п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Сам по собі факт порушення права, за відсутності доведеної наявності вищезазначених втрат немайнового характеру, не є підставою для відшкодування моральної шкоди, а її наявність відповідно до загальних засад змагальності цивільного процесу підлягає доведенню особою, яка порушує питання про її відшкодування.
Враховуючи те, що відповідач своїми неправомірними діями порушив права позивача, суд, з урахуванням принципів розумності та справедливості, оцінює розмір відшкодування за спричинену моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.
З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача також понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 1803,72 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265,267,273,274,280,354,355 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 106600 (сто шість тисяч шістсот) грн. 00 коп. на відшкодування завданих матеріальних збитків, 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. на відшкодування витрат, понесених за проведення експертного дослідження, та 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. на відшкодування завданої моральної шкоди.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1803 (одну тисячу три) грн. 72 коп. сплаченого судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_5 .
Суддя Р.В. Новак