Справа № 299/3583/15-ц
14 липня 2022 року м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Мацунича М.В.
суддів: Готри Т.Ю., Бисаги Т.Ю.
розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в справі №299/3583/15 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 липня 2018 року, ухвалене суддею Кашуба А.В., за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди
У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив стягнути з відповідача на свою користь 306 274,00 грн. на відшкодування майнової шкоди та 30 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.
У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути з нього 282 990,53 грн на відшкодування майнової шкоди та моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.
Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 липня 2018 року первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 306 274 грн майнової шкоди та 30 000 грн моральної шкоди.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 липня 2018 року змінено в частині стягнення майнової та моральної шкоди та викладено у наступній редакції:

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 286.123,69 грн матеріальної шкоди та 15 000,00 грн моральної шкоди.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2020 року скасовано постанову Закарпатського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 20 червня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 липня 2018 року змінено в частині визначення розміру відшкодування матеріальної та моральної шкоди, викладено резолютивну частину рішення суду першої інстанції у редакції даної постанови апеляційного суду.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 245 898,31 гривень заподіяної дорожньо-транспортною пригодою та у відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 15 000,00 гривень.

У задоволенні решти розміру первісних позовних вимог, відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині вимог зустрічного позову, залишено без змін.

Звільнено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від обов`язку сплачувати один одному іншої рівної частини судового збору.

Заявою від 01.07.2022 ОСОБА_1 просить ухвалити в справі додаткове рішення, щодо витрат за надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції в розмірі 15 000 грн. Заяву вмотивовано тим, що питання про судові витрати, якщо таке не було вирішене під час ухвалення рішення, може бути відповідно до ст. 270 ч. 1 п. 3 ЦПК України вирішене за заявою сторони шляхом постановлення додаткового рішення.

Крім того вказує, що оскільки постанова апеляційним судом була прийнята у відсутності учасників справи, а тому, ним не було заявлено про розмір понесених ним судових витрат та не надано доказів на підтвердження таких витрат. З врахуванням наведеного просив поновити строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши подану заяву та матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Враховуючи те, що судове рішення 20 червня 2022 року проголошено без участі сторін по справі і повний текст постанови виготовлено 27 червня 2022 року та опубліковано в ЄДРСР 28 червня 2022 року, строк на подачу заяви про ухвалення додаткового рішення слід визнати таким, що пропущено з поважних причин та такий слід поновити.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до п. 3.1 договору про надання правової (правничої) допомоги від 30.07.2021, за правничу допомогу, в суді апеляційної інстанції (надання консультацій, складання заяв, клопотань, відзивів,представництво в судах перед третіми особами), передбачену п. 1.2 договору замовник сплачує адвокату винагороду (гонорар) в сумі 15 000 грн.

У акті виконаних робіт (надання послуг) від 30.06.2022 додаток до договору від 30.07.2021 визначено розмір наданих адвокатом послуг (правнича допомога) в суді апеляційної інстанції 15 000 грн.

Представник ОСОБА_1 адвокат Шпуганич В.П. надав такі послуги:

-консультація правового характеру щодо змісту та позовних вимог 2 год;

-підготовка та подача до суду апеляційної інстанції заяв, клопотань 2 год;

-участь у судових засіданнях Закарпатського апеляційного суду протягом липня 2021 року по червень 2022 року 3 год.

Всього адвокатом визначено, що в період з 30 липня 2021 року по 20 червня 2022 року на надання правничої допомоги в межах договору ним витрачено 7 годин та виходячи з розрахунку вартості однієї години надання послуг 2027 грн (1 прожитковий мінімум доходів на працездатну особу) вартість професійної правничої допомоги складає 15 000 грн.

Розподіляючи витрати, понесені ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, апеляційний суд дійшов висновку, що надані останнім докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Так, апеляційний суд вважає, що витрачені 2 год. адвокатом на консультації правового характеру щодо змісту та позовних вимог є безпідставними та необґрунтованими, так як справа повторно переглядалася судом апеляційної інстанції.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, значимості таких дій у справі, витраченого часу який слід рахувати 5 годин, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 135 грн (5 год. х 2027 грн).

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 133, 137, 138, 141, 2071 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення.

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , мешканця: АДРЕСА_2 10 135 гривень понесених витрат за надання правничої допомоги.

У задоволенні решти заявлених вимог, відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткової постанови суду складено 14 липня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: