Єдиний унікальний номер судової справи: 225/8262/21
Номер провадження: 4-с/225/6/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 року

Дзержинський міський суд Донецької області

під головуванням судді Мигалевича В.В.,

за участі секретаря судового засідання Голубової О.О.,

представника скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представника заінтересованої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу адвоката Бордунової Надії Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на дії Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: ОСОБА_3 , орган виконавчої служби: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Бордунова Надія Олександрівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до Дзержинського міського суду Донецької області зі скаргою на дії Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: ОСОБА_3 .

В обґрунтування скарги, з урахуванням уточнень від 08.02.2022, зазначила таке:

Рішенням Пролетарського районного суду Донецької області по справі №2-889/11 від 20.02.2012 задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та визнано ОСОБА_5 батьком дитини, відомості про нього як батька включено до актового запису про народження дитини, прийнято рішення про стягнення аліментів в розмірі ј частини всіх видів доходу (заробітку) починаючи з 12 квітня 2011 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначене рішення передано на виконання до Києво-Святошинського РВДВС ЦМУЮ (на сьогодні Вишневий ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ) виконавче провадження ВП № 34809234 щодо стягнення з боржника ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини на користь ОСОБА_3 .

24.04.2018 Подільським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено довідку розрахунок заборгованості по аліментам № 34809234/5 за період з 01.09.2012 по 31.07.2018 на загальну суму заборгованості 110017,75 грн..

14.08.2018 Подільським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено довідку розрахунок заборгованості по аліментам № 34809234/5 за період з 01.09.2012 по 31.07.2018 на загальну суму заборгованості 123719,25 грн.

Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)складено довідку розрахунок заборгованості по аліментам становм на 01.02.2019 за період з 01 квітня 2018 року до 31 січня 2019 року на суму заборгованості 132856,00 грн.

В подальшому виконавче провадження було передано до Києво-Святошинського РВДВС ЦМУЮ (на сьогодні Вишневий ВДВС у Бучанському районі Київської області (м. Київ) де державним виконавцем складено довідку розрахунок заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.02.2019.

В листопаді 2019 року Києво-Святошинським РВДВС ЦМУЮ складено довідку розрахунок заборгованості № 31432 за період 28.02.2019-31.10.2019.

03.09.2021 Вишневим ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ) складено довідку розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період 30.11.2019-31.08.2021.

Скаржник ОСОБА_1 з вказаними довідками не погоджується та вважає дії державних виконавців щодо складення цих довідок неправомірними виходячи з такого:

Довідки про розрахунок заборгованості складено виходячи із середнього заробітку по регіону, а не виходячи з реального отриманого доходу боржника, що призвело до безпідставного збільшення суми заборгованості.

Так, за 2013 рік виконавцем нараховано розмір аліментів виходячи з середнього заробітку по регіону, в той час як боржник мав офіційний дохід, у зв`язку чим розмір заборгованості по аліментам нарахований виконавцем становить 5161,75 грн., в той час як мав становити 3817,50 грн., що призвело до завищеного розміру заборгованості по аліментам, а відтак дії виконавця в цій частині є неправомірними.

В той же час, за 2014 рік виконавцем нараховано розмір аліментів виходячи з середньою заробітку по регіону, в той час як боржник мав офіційний дохід, у зв`язку чим розмір заборгованості по аліментам нарахований виконавцем становить 7815,50 грн., в той час як мав становити 6907,08 грн., що призвело до завищеного розміру заборгованості по аліментам, а відтак дії виконавця в цій частині є неправомірними.

За 2015 рік виконавцем нараховано розмір аліментів виходячи з середньою заробітку по регіону, в той час як боржник мав офіційний дохід, у зв`язку чим розмір заборгованості по аліментам нарахований виконавцем становить 15670,75 грн., в той час як мав становити 3276 грн. (з урахуванням положення приписів ч. 2 ст. 182 СК України щодо того, то розмір аліментів не може станови ти менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку), що призвело до завищеного розміру заборгованості по аліментам, а відтак дії виконавця в цій частині є неправомірними.

За 2016 рік виконавцем нараховано розмір аліментів виходячи з середнього заробітку по регіону, в той час як боржник мав офіційний дохід, у зв`язку чим розмір заборгованості по аліментам нарахований виконавцем становить 26083 грн., в той час як мав становити 5079,83 грн. (з урахуванням положення приписів ч. 2 ст. 182 СК України щодо того, що розмір аліментів не може становити менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що призвело до завищеного розміру заборгованості по аліментам, а відтак дії виконавця в цій частині є неправомірними.

За 2017 рік виконавцем нараховано розмір аліментів виходячи з середнього заробітку по регіону, в той час як боржник мав офіційний дохід, у зв`язку чим розмір заборгованості по аліментам нарахований виконавцем становить 33458,25 грн., в той час як мав становити 9486,53 грн., що призвело до завищеного розміру заборгованості по аліментам, а відтак дії виконавця в цій частині є неправомірними.

За 2018 рік виконавцем нараховано розмір аліментів виходячи з середнього заробітку по регіону, в той час як боржник мав офіційний дохід, у зв`язку чим розмір заборгованості по аліментам нарахований виконавцем становить 33833,65 грн., в той час як мав становити 11103,83 грн., що призвело до завищеного розміру заборгованості по аліментам, а відтак дії виконавця в цій частині с неправомірними.

За 2019 рік виконавцем нараховано розмір аліментів виходячи з середнього заробітку по регіону, в той час як боржник мав офіційний дохід, у зв`язку з чим розмір заборгованості по аліментам нарахований виконавцем становить 2230,75 грн., в той час як мав становити 1013,50 грн., що призвело до завищеного розміру заборгованості по аліментам, а відтак дії виконавця в цій частині є неправомірними.

Тобто, за період з 2013 по 2019 роки боржник ОСОБА_1 працював та мав офіційний дохід, виходячи з розміру якого і слід було вираховувати розмір заборгованості, у зв`язку з чим дії державних виконавців при проведенні розрахунку розміру заборгованості з урахуванням інших даних, без врахування реально отриманого доходу є незаконними.

Боржник звертався до виконавця в порядку ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» з заявою про врахування фактичного розміру отриманого доходу, однак виконавець наданих відомостей не врахував та перерахунку не здійснив, що є підставою для оскарження бездіяльності виконання.

При цьому, боржник зауважує, що виникнення заборгованості у боржника щодо сплати аліментів було зумовлено тим, що боржник не був достеменно впевнений у своєму батьківстві щодо дитини на яку стягувались аліменти, адже первісне рішення Пролетарського районного суду Донецької області від 20 лютого 2012 року про визнання його батьком дитини було постановлено лише на показах свідків, без проведення експертизи ДНК.

Після постановлення рішення суду позивач провів генетичну експертизу в місті Лас-Крузес, штат Нью-Мексико, СІЛА. За результатами ДНК-тестування, проведеного ГОВ ВЮТЕХСОМ'- від 31 січня 2013 року ймовірний батько ОСОБА_1 не є біологічним батьком дитини, оскільки в них не визначені генетичні маркери, з протестованих методів по генетичному сумісництву 5 з 15 протестованих показників не співпадають.

Отримавши висновок з результатом ДНК тестування про те, що позивач не є батьком малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач звернувся з заявою до про перегляд рішення Пролетарського районного суду Донецької області від 20 лютого 2012 року про визнання батьківства у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Рішенням Пролетарського районного суду м.Донецька від 22 травня 2013 року заява ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Пролетарського районного суду м.Донецька від 20 лютого 2012 року була задоволена, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 відмовлено.

02 липня 2013 року рішенням Апеляційного суду Донецької області, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 серпня 2013 року рішення Пролетарського районного суду м.Донецька від 22 травня 2013 року скасовано, а рішення про визнання батьківства залишено в силі з підстав того, що поданий позивачем висновок експертизи не є нововиявленою обставиною.

08.11.2018 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства в рамках розгляду якої врешті-решт було проведено судову генетичну експертизу та висновком експерта №СЕ-19/102-21/1768-БД судової молекулярно-генетичної експертизи від 26 березня 2021 року, встановлено батьківство ОСОБА_1 , а відтак після ознайомлення з висновком експерта позивач самостійно почав виконувати рішення суду про стягнення аліментів (що підтверджується копіями квитанцій).

Крім того, боржник самостійно, за власної ініціативи неодноразово звертався до виконавця з заявою про недопущення порушення майнових прав та повідомляв про причини невиконання рішення суду у зв`язку з чим відсутні обставини, які визначають, що боржник ухилявся від виконання рішення суду.

На підставі викладеного, скаржник просить визнати неправомірними та скасувати:

1)довідку розрахунок заборгованості по аліментам № 34809234/5 видану Подільським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24.08.2018 складену за період з 01.09.2012 до 31.03.2018 на загальну суму заборгованості 110017,75 грн.;

2) довідку розрахунок заборгованості по аліментам № 34809234/5 видану Подільським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 14.08.2018 складену за період з 01.09.2012 до 31.07.2018 на загальну суму заборгованості 123719,25 грн.;

3) довідку розрахунок заборгованості по аліментам, складену Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) станом на 01.02.2019 за період з 01 квітня 2018 року до 31 січня 2019 року на суму заборгованості 132856,00 грн.

Крім того, боржник просить зобов`язати Вишневий ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ) в особі державного виконавця у чиєму провадженні перебуває ВП №34809234 здійснити повторний розрахунок та врахувати відомості про отриманий розмір офіційного доходу боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 за період з 01 вересня 2013 року по 31 січня 2019 року.

Представником заінтересованої особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 надано до суду письмові пояснення такого змісту:

Скаржник у своїй скарзі зазначає, що він був обізнаний про розрахунок заборгованості з самого початку виконавчого провадження, однак не сплачував аліменти лише тому, що сумнівався у батьківстві, проте особисті сумніви ніяким чином не можуть впливати на виконання рішення суду. Крім того, надані скаржником довідки з місця роботи та центру зайнятості не можуть бути бути доказами отримання заробітної плати, оскільки такими доказами можуть бути лише відповідні відомості з органу ДПС, ПФУ, УПСЗН щодо сум виплачених доходів та утриманих податків, сплачених страхових внесків, тощо. Докази, надані скаржником з Пенсійного фонду України з порушенням процесуального строку, без пояснення причин пропуску такого строку.

Разом з цим, зазначає, що скаржник весь час був обізнаний про розрахунки заборгованості по аліментам, тож він не має права, як мінімум, оскаржувати довідку-розрахунок від 14.08.2018 року, оскільки сплив строк позовної давності у три роки, тож заінтересована сторона просить застосувати строк позовної давності щодо оскарження довідки-розрахунку від 14.08.2018 року.

Також, представник заінтересованої особи в письмових поясненнях наголошує на тому, що спір між сторонами виконавчого провадження щодо розміру заборгованості за аліментами, підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження.

Просить відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

Заявник (скаржник) ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.

Представник скаржника ОСОБА_2 , в судовому засіданні вимоги, зазначені в скарзі підтримала, просили їх задовольнити, надала пояснення, які відповідають змісту скарги.

Представник Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

Представник Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

Представник Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ) в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася.

Представник заінтересованої особи Євсюк С.О. в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги надав пояснення, що відповідають змісту поданих до суду письмових пояснень.

Суд, дослідив матеріали справи, доходить таких висновків:

Відповідно до ст. 19 Конституції України встановлено, що основними принципами діяльності органів Державної влади, їх посадових осіб є обов`язок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. У ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, в Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Заява N 40450/04), Суд повторює, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby V. Greece), від 19 березня 1997 року, п.40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії» (Immobiliare Saffi V. Italy), [GC], N 22774/93, п.66, ECHR 1999-V).

Згідно з вимогами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За положеннями абз. 2 п.1 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5 (далі - Інструкція), виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Судом установлено, що на виконанні у Вишневому ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ) перебуває виконавчий лист № 889/11, виданий 15.05.2012 року Пролетарським районним судом м. Донецька про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Зазначені обставини учасниками справи не оспорюються.

24.04.2018 Подільським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено довідку розрахунок заборгованості по аліментам № 34809234/5 за період з 01.09.2012 по 31.07.2018 на загальну суму заборгованості 110017,75 грн..

14.08.2018 Подільським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено довідку розрахунок заборгованості по аліментам № 34809234/5 за період з 01.09.2012 по 31.07.2018 на загальну суму заборгованості 123719,25 грн.

Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)складено довідку розрахунок заборгованості по аліментам становм на 01.02.2019 за період з 01 квітня 2018 року до 31 січня 2019 року на суму заборгованості 132856,00 грн.

У подальшому виконавче провадження було передано до Києво-Святошинського РВДВС ЦМУЮ (на сьогодні Вишневий ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ) де державним виконавцем складено довідку розрахунок заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.02.2019.

У листопаді 2019 року Києво-Святошинським РВДВС ЦМУЮ складено довідку розрахунок заборгованості № 31432 за період 28.02.2019-31.10.2019.

03.09.2021 Вишневим ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУЮ (м. Київ) складено довідку розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період 30.11.2019-31.08.2021.

З матеріалів справи вбачається, що державними виконавцями за період з 2013 року по 2019 рік було здійснено нарахування заборгованості зі сплати аліментів виходячи із середньомісячної заробітної плати для даної місцевості, відповідно до вимог ч.2 ст.195 Сімейного кодексу України.

Боржник ОСОБА_1 вважає зазначені вище довідки щодо розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, такими що не відповідають діючому законодавству, оскільки він у період з 2013 по 2019 рік працював та мав офіційний дохід, виходячи з розміру якого і слід було вираховувати розмір заборгованості, у зв`язку з чим дії державних виконавців при проведенні розрахунку розміру заборгованості з урахуванням інших даних, без врахування реально отриманого доходу вважає незаконними.

З огляду на вказане вище, суд зазначає таке:

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Поряд із цим, згідно з ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно з ч. 1 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Відповідно до ч. 2 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Частиною 3 ст. 195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Пояснення учасників справи у судовому засіданні, досліджені письмові матеріали дають підстави суду дійти висновку про наявність спору щодо розміру заборгованості за аліментами.

Відповідно до частини третьої статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору - судом.

Судом установлено, що також підтверджено матеріалами справи, що у цій справі ОСОБА_1 позову до ОСОБА_8 про визначення розміру заборгованості не пред`являв, таких вимог матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа має право на ефективний спосіб захисту прав і це означає, що вона має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Ураховуючи наведене вище, суд доходить висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити у повному обсязі, оскільки задоволення вимог скарги, у даному випадку, буде фактично втручанням у право і обов`язок виконавця, надані йому законом, самостійно визначати розмір заборгованості за аліментами.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом у Постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 399/343/17-ц.

Окрім того, суд підкреслює, що заявник (скаржник) у випадку, якщо він не погоджується з розміром заборгованості за аліментами, має право на звернення до суду з позовом у порядку позовного провадження.

Відповідно до вимог ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.14 постанови пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, враховуючи, що виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження у конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ані ЦПК України, ані Законом України «Про судовий збір» не передбачено необхідності сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. За подання скарги судовий збір не сплачується.

Зважаючи на те, що інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, по справі не було та суду не надано відповідних доказів, суд не вбачає підстав для стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 133, 258, 260, 261, 352, 354, 447-453 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги адвоката Бордунової Надії Олександрівни (а.с. 36, м. Київ), яка діє в інтересах ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), на дії Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Лесі Українки, буд. 86, м. Вишневе, Києво-Святошинський район, Київська область), Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (просп.. Г.Гонгадзе, 5-Б, м. Київ), заінтересована особа: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), орган виконавчої служби: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 17, ) відмовити у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повне судове рішення складено 15.07.2022.

Суддя: В.В. Мигалевич