Справа № 362/4850/20
Провадження № 2/362/698/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Шмагун М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , Головного управління національної поліції у місті Києві про зняття арешту і скасування запису, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» у вересні 2020 р. звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить зняти арешт, накладений 08.08.2012 р., на підставі постанови ст.слідчого СВ Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві Гришко Л.М. про визнання земельної ділянки речовим доказом, арешт з нерухомого майна, що складається із земельної ділянки площею 0,152 га по АДРЕСА_1 , цільове призначення будівництво, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що належить ОСОБА_1 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії Р2 № 4 та скасувати запис про такий в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна 20.08.2012 16:45:40, проведений державним реєстратором: Першою Київською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяження 12893885. Приватним виконавцем відкрито виконавче провадження щодо виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором на користь банку, проте наявний арешт перешкоджає виконанню рішення суду.

Заявлені вимоги мотивує тим, що Постановою слідчого від 17.08.2014 р. кримінальне провадження, в рамках якого накладено арешт, закрито. Позивач не є стороною кримінального провадження, а не скасування арешту при закритті кримінального провадження порушує його право як іпотекодержателя. Вказує, що арешт на земельну ділянку накладено на підставі норм КПК 1960 р., а закрите кримінальне провадження на підставі норм КПК 2012 р., відповідно до Перехідних положень якого запобіжні заходи, арешт майна, відсторонені від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Слідчий у порушення ст. ст. 126, 214 КПК України 1960 р. не скасував арешт при закритті кримінального провадження, що порушує їх права як іпотекодержателя.

12.07.2021 р. ухвалою суду відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження.

23.11.2021 р. ухвалою суду витребувано з Печерського управління поліції ГУНП у м. Києві належним чином завірену копію кримінальної справи № 56-3094 від 08.08.2012 р., внесеної 12.02.2013 в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001290 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яку через невиконання, 17.10.2022 р. надіслано до Печерського управління поліції ГУНП у м. Києві повторно. Станом на 30.11.2022 р. ухвалу суду не виконано, причини не повідомлено.

Представник позивача подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належно повідомленими про день, час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Представник відповідача, Печерського управління поліції ГУНП у м. Києві, у відзиві, поданому до суду 12.10.2021 р., просила відмовити у задоволенні вимог в повному обсязі, вказуючи на те, що кримінальна справа № 56-3094 від 08.08.2012 р., в рамках якої накладався арешт на майно Позивача, внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001290 від 10.12.2013 за ознаками складу злочину, передбаченого ч 4 ст. 190 КК України. 17.08.2014 р. старшим слідчим слідчого відділу Печерського управління поліції ГУНП у м. Києві Гришко Л.М. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України була винесена постанова про закриття вказаного провадження, а тому скасування арешту нерухомого майна має відбуватись відповідно до ч. 6 ст. 126 КПК України (в редакціїї 1960 р.), що підтверджено також правовим висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 296/8586/16-ц.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до листа Печерського управління поліції НГІ у місті Києві № 344- аз/125/52/05-20 від 09.06.2020, кримінальне провадження № 10 012 90 від 10.02.2013 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, - закрито.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1,2 4 ст. 174 КПК України 2012 р. підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арени накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Отже, порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлено ст. 174 КІІК України 2012 р., і відповідно підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.

Керуючись зазначеною нормою, суд звертає увагу на те, що КІІК України прийнятий 13.04.2012 р., проте діє з 20.11.2012 р.

Постанова про визнання земельної ділянки речовим доказом та накладення на неї арешту винесена слідчим у кримінальному провадженні 08.08.2012 р., тобто арешт на спірну земельну ділянку накладено слідчим під час досудового слідства у кримінальній справі на підставі положень КІІК України 1960 р.

Згідно з п. 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 р. питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29 травня 2018 р. у справі № 800/341/17 (9991/944/12) і від 12 листопада 2019 року у справі № 9901/21/19 зазначила, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 р. у справі № 910/10963/19 сформулював правовій висновок, відповідно до якого у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону № 1952-ІV у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як: скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Крім того, Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 р. у справі № 910/10963/19 виснував, що за змістом частини третьої статті 26 Закону № 1952-ІV виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі № 1952-ІV.

Враховуючи прпавову позицію Верховного Суду, вимоги п. 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 р., а також те, що накладення арешту відбулося за нормами КПК України 1960 р., грунтуючись на правових висновках, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 2-3392/11, від 12.06.2019 у справі № 766/21865/17 та від 15.05.2019 у справі № 372/2904/17-ц, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення шляхом скасування арешту, накладеного 08.08.2012 р. постановою ст.слідчого СВ Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві Гришко Л.М.

Керуючись ст. ст. 2 12, 13, 81, 82, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 266, 271, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Арешт, накладений 08.08.2012 р. постановою ст.слідчого СВ Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві Гришко Л.М. про визнання земельної ділянки речовим доказом на земельну ділянку площею 0,152 га по АДРЕСА_1 , цільове призначення будівництво, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що належить ОСОБА_1 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії Р2 № 4, та зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна 20.08.2012 16:45:40 державним реєстратором: Першою київською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяження 12893885, - скасувати.

В задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Л.М.Кравченко