справа № 208/2300/18
№ провадження 2/208/321/22
РІШЕННЯ

Іменем України

01 грудня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

Головуючого, судді - Івченко Т.П.

За участю: секретаря судового засідання Задьора В.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про стягнення боргу за договором позики», -

встановив:

1.Позовні вимоги.

У квітні 2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , «про стягнення боргу за договором позики», якою позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , борг в сумі 10000 доларів США, що за курсом встановленим НБУ на день ухвалення рішення становить еквівалент у гривні у розмірі 260269,00 гривень.

2.Позиція позивача.

Позиція позивачем ОСОБА_1 обґрунтованими тим, що між нею та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір позики від 30 вересня 2013 року, шляхом оформлення у виді боргової розписки написаної відповідачем власноруч, за змістом якої позивач ОСОБА_1 передала, а відповідач отримала від позивача 10000 доларів США, строк повернення до 01 січня 2017 року, із щомісячним повернення процентів 700 доларів США не пізніше 11 числі кожного місяця. Зазначені грошові кошти відповідач отримала у борг для купівлі та реалізації товару.

У визначений між сторонами строк, а саме 01 січня 2017 року, відповідачка не виконала свої зобов`язання, і гроші не повернула, а тому позивач для захисту своїх прав звернулася із даним позовом до суду.

3.Позиція відповідача.

Відповідачем ОСОБА_2 позовні вимоги не визнані.

Протягом судового провадження, відповідачем неодноразово заявлялися клопотання про витребування доказів, про призначення почеркознавчих експертиз. Відзив поданий на позов не був. Дій проведених на отримання висновку експертного дослідження, які неодноразово призначалися судом, за клопотанням сторони відповідача, не здійснено.

4.Заяви, клопотання, процесуальні питання.

У квітні 2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , «про стягнення боргу за договором позики».

05 липня 2018 року отримавши відмості про зареєстроване місце проживання відповідача, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 прийнята до провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, в порядку загального позовного провадження.

Під час підготовчого провадження, згідно до позиції позивача зазначеної у позовній заяві заявлено про розгляд справи за відсутності позивача.

В той же час, відповідач будучи представленою адвокатом Деміновим О.І., заявила клопотання про призначення та проведення судових експертиз, а саме:

- 30 травня 2019 року від представника відповідача ОСОБА_5 подано клопотання про призначення комплексної судової експертизи (технічної експертизи документів та почеркознавчу експертизу), з дорученням проведення експертного дослідження Дніпропетровському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, для надання відповідей з наступних питань: чи однією особою виконано рукописний текс та підпис в розписці від 30.09.2013 року на суму 10000 доларів США? чи виконано весь рукописний текст та підпис ОСОБА_6 в розписці від 30.09.2013 року на суму 10000 доларів США ОСОБА_6 ? чи вносились зміни в первісний зміст розписки від 30.09.2013 року на суму 10000 доларів США?

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 травня 2019 року, клопотання представника відповідача ОСОБА_5 , задоволено і призначено у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 «про стягнення боргу за договором позики», - комплексну судову експертизу (технічна експертиза документів та почеркознавча експертиза), з дорученням проведення експертного дослідження Дніпропетровському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (розташованого за адресою: 49033, м. Дніпро, тупик Будівельний, 1).

21.08.2019 року через канцелярію суду за вх.№ 12331 зареєстровано клопотання експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, щодо відсутності оригіналу досліджуваного документа та недостатньої кількості наданого порівняльного матеріалу, а саме:

1. Оригіналу досліджуваного документа, а саме: розписки від 30.09.2013 року на суму 10000 доларів США, написану від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 .

Примітка 1. У матеріалах справи знаходиться лише технічне зображення вищезазначеного документа, а в Дніпропетровському НДЕКЦ МВС судова почеркознавча експертиза та судова технічна експертиза документів, за поставленими в ухвалі про призначення судової експертизи питаннями, проводиться виключно за оригіналами документів.

2.Вільних зразків почерку та підпису ОСОБА_4 - не менше ніж на 10-15 документах, максимально наближених за часом виконання до 2013 року (зразки почерку повинні містити щонайменш великі літери "Ш", "Т", "Р","Б", "К", "В", "О" та всі рядкові літери).

3.Експериментальних зразків почерку та підпису ОСОБА_4 - не менше ніж на 8-10 аркушах паперу форматом А-4кожного виду (зразки почерку повинні містити великі літери "Ш", "Т", "Р","Б", "К", "В", "О" та всі рядкові літери; по 10-15 підписів на кожному аркуші).

4.Письмового дозволу на проведення фізико-хімічних (руйнівних) методів дослідження, які можуть призвести до зміни зовнішнього вигляду досліджуваного документа.

З зазначених підстав, ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 листопада 2019 року витребувано від позивача ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання квартира АДРЕСА_1 , представник позивача ОСОБА_7 , АДРЕСА_2 , - оригінал боргової розписки від 30 вересня 2013 року, копія якої долучена позивачем до позовної заяви.

На виконання ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 листопада 2019 року , представником позивача адвокатом Органюк Ю.Ю. 11 листопада 2019 року подано для долучення до справи та проведення експертного дослідження оригінал борговою розписки від 30 вересня 2013 року (а.с. 101).

Повторно, 07 листопада 2019 року від представника відповідача ОСОБА_5 подано клопотання про призначення комплексної судової експертизи (технічної експертизи документів та почеркознавчу експертизу), з дорученням проведення експертного дослідження Дніпропетровському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, для надання відповідей з наступних питань:

чи однією особою виконано рукописний текс та підпис в розписці від 30.09.2013 року на суму 10000 доларів США?

- чи виконано весь рукописний текст та підпис ОСОБА_2 в розписці від 30.09.2013 року на суму 10000 доларів США ОСОБА_2 ?

- чи вносились зміни в первісний зміст розписки від 30.09.2013 року на суму 10000 доларів США?

Ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 листопада 2019 року було клопотання представника відповідача ОСОБА_5 , задоволено, та призначено повторно у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 «про стягнення боргу за договором позики», - комплексну судову експертизу (технічна експертиза документів та почеркознавча експертиза), з дорученням проведення експертного дослідження Дніпропетровському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (розташованого за адресою: 49033, м. Дніпро, тупик Будівельний, 1).

26 листопада 2019 року представником позивача адвокатом Органюк Ю.Ю. подано клопотання про проведення розгляду справи за відсутності позивача та представника позивача (а.с. 106).

20 січня 2020 року від експерта надійшло клопотання про надання вільних зразків почерку та підпису ОСОБА_8 , та її експериментальні зразки почерку.

06 березня 2020 року від Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичному центру МВС України (розташованого за адресою: 49033, м. Дніпро, тупик Будівельний, 1) через канцелярію суду надійшло повідомлення від експерта про неможливість проведення експертного дослідження, так як станом на 06 березня 2020 року не надано об`єкту для дослідження.

15 квітня 2020 року експертом Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичному центру МВС України (розташованого за адресою: 49033, м. Дніпро, тупик Будівельний, 1) повторно надіслано клопотання про надання вільних зразків почерку та підпису ОСОБА_8 , та її експериментальні зразки почерку.

І, 05 червня 2020 року від Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичному центру МВС України (розташованого за адресою: 49033, м. Дніпро, тупик Будівельний, 1) через канцелярію суду надійшло повідомлення від експерта про неможливість проведення експертного дослідження, так як станом на 29 травня 2020 року не надано об`єкту для дослідження.

Від представника відповідача ОСОБА_5 , втретє надійшло клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, а саме про призначення судової почеркознавчої експертизи, з дорученням проведення експертного дослідження Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз (юридична адреса: 49000, місто Дніпро, вулиця Січеславська Набережна, будинок № 17, офіс 361), для надання відповідей з наступних питань:

- чи однією особою виконано рукописний текс та підпис в розписці від 30.09.2013 року на суму 10000 доларів США?

- чи виконано весь рукописний текст та підпис ОСОБА_6 в розписці від 30.09.2013 року на суму 10000 доларів США ОСОБА_6 ?

- чи вносились зміни в первісний зміст розписки від 30.09.2013 року на суму 10000 доларів США?

Ухвалою суду від 10 грудня 2020 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Демінова Олега Ігоровича «про призначення судової почеркознавчої експертизи» задоволено, і призначено у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про стягнення боргу за договором позики», - судової почеркознавчої експертизи, з дорученням проведення експертного дослідження Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз (юридична адреса: 49000, місто Дніпро, вулиця Січеславська Набережна, будинок № 17, офіс 361).

Станом на 19 люте 2021 року від Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичному центру МВС України (розташованого за адресою: 49033, м. Дніпро, тупик Будівельний, надійшло повідомлення про виставлення попереднього розрахунку вартості висновку експерта, для їх сплати, із попередженням про наслідки невнесення оплати за експертне дослідження.

І станом, на 27 травня 2021 року, від Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичному центру МВС України (розташованого за адресою: 49033, м. Дніпро, тупик Будівельний, надійшло повідомлення від експерта про невнесення ОСОБА_2 суми за оплату експертного дослідження станом на 21 травня 2021 року, що стало підставою для закриття без виконання судової почеркознавчої та технічної експертизи документів.

Повідомлення отримане судом 01 червня 2021 року, що стало підставою для винесення ухвали про поновлення судового провадження від 03 червня 2021 року.

28 вересня 2021 року закрито підготовче провадження.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України.

5.Фактичні обставини встановлені судом.

Між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір позики від 30 вересня 2013 року, шляхом оформлення у виді боргової розписки написаної відповідачем власноруч, за змістом якої позивач ОСОБА_1 передала, а відповідач отримала від позивача 10000 доларів США, строк повернення до 01 січня 2017 року, із щомісячним повернення процентів 700 доларів США не пізніше 11 числі кожного місяця. Зазначені грошові кошти відповідач отримала у борг для купівлі та реалізації товару.

Оригінал боргової розписки ОСОБА_2 , від 30 вересня 2013 року знаходиться на а.с. 101, яка була подана позивачем на вимогу суду, для проведення експертного дослідження.

У визначений між сторонами строк, а саме 01 січня 2017 року, відповідачка не виконала свої зобов`язання, і гроші не повернула, що підтверджено наявністю у позивача ОСОБА_1 оригіналу боргової розписки написаної ОСОБА_4 .

Відповідач ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 змінила ім`я, згідно до свідоцтва про зміну імені, а саме в частині зміни прізвища з ОСОБА_10 на ОСОБА_11 , що підтверджено копією свідоцтва про зміну імені виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 33 від 03 грудня 2014 року (а.с. 5).

Станом на 11 квітня 2018 року, позивачем направлено на ім`я відповідача ОСОБА_2 досудову вимогу про повернення боргу в сумі 10000 доларів США за борговою розпискою від 30 вересня 2013 року (а.с. 7).

6.Норми права застосовані судом.

Ст. 55 Конституції України, Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Ч. 1 ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Ч.2 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Згідно до ст. 15 ЦК України:

1.кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

2. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

ч. 1 ст. 202 ЦК України, Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України:

1.Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 204 ЦК України. Презумпція правомірності правочину

1. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною другою статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року N 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

7.Висновки і мотиви прийнятого рішення.

Судом встановлено що між сторонами виник спір з підстав боргових зобов`язань які виникли внаслідок передачі позивачем грошових коштів на користь позивача, як договору позики укладеної у формі розписки оформленої власноруч відповідачем.

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником.

Судом враховується правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) за змістом якої Верховним Судом вказано, що «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Судом безпосередньо досліджена боргова розписка оформлена від імені відповідача ОСОБА_12 від 30 вересня 2013 року, згідно до якої розписка написана власноручно відповідачем, що в ході розгляду справи відповідачем належним, допустимим і достатнім доказом не спростовано, при цьому суд неодноразово задовольняв клопотання сторони відповідача про призначення почеркознавчої експертизи, але жодного разу, з боку відповідача не здійсненні дії на проведення експертних досліджень.

Також, судом встановлено, що зі змісту даної розписки, оригінал якої подано до справи позивачем (а.с. 101), вбачається що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 10000 доларів США у борг, і зобов`язується їх повернути у строк 01 січня 2017 року, а також щомісячно відсотки 700 доларів США, не пізніше 11 числа кожного місяць. Також, відповідач зобов`язалась повернути борг за продану продукцію в повному обсязі, за результатами звірки на 01 жовтня 2013 року до 01 листопада 2013 року, на суму 40000 гривень, і залишок суми за звіркою.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей і може не співпадати із датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складенню розписки має передувати факт передачі грошей у борг.

За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів та підтверджує як факт укладення договору, так і факт отримання боржником грошових коштів.

Зазначена правова позиція узгоджується з усталеною судовою практикою (справи №№ 127/3120/16-ц, 752/19567/14-ц).

Як встановлено судом, і підтверджено позицією сторони позивача, відповідачем не виконані зобов`язання із повернення боргу у розмірі 10000 доларів США, ні на час звернення із позовом ні на час розгляду справи по суті, що фактично підтверджено поданою позивачем до справи оригіналом боргової розписки ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 від 30 вересня 2013 року (а.с. 101).

А тому враховуючи встановлені фактичні данні, ухилення відповідача від отримання експертного висновку за наслідком призначених ряду експертних досліджень за клопотанням саме сторони відповідача, наявністю оригіналу боргової розписки у матеріалах справи, яка була подана позивача, згідно до приписів ст.ст. 202, 207, 525, 526, 610, 1046, 1047, 1049 ЦК України.

Крім того, судом враховується що згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як вбачається між сторонами досягнуто домовленість що грошовою одиницею за борговими зобов`язаннями є іноземна валюта як долар США, і саме суму визначену як 10000 доларів США і зобов`язалась повернути відповідач на користь позивача на виконання взятих на себе зобов`язань за борговою розпискою від 30 вересня 2013 року у строк до 01 січня 2017 року.

Крім того, статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України.

У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

А тому, заявлені позовні вимоги не можуть бути прив`язані до визначеного позивачем курсу іноземної валюти, на його розсуд, та з врахуванням досягнутої домовленості між сторонами за борговою розпискою від 30 вересня 2013 року, підлягають стягненню у розмірі і сумі визнаної сторонами, як 10000 доларів США.

На підставі зазначеного, судом встановлено, що позиція позивача і надані докази на підтвердження заявлених позовних вимог, повністю обґрунтовані доказами дослідженими в ході судового розгляду за їх сукупністю, які є належними і допустимими, з врахуванням у позивача оригіналу боргової розписки від 30 вересня 2013 року за якою у відповідача ОСОБА_2 і виникли зобов`язання перед позивачем.

Також, судом враховується, що жодним чином заявлені позовні вимоги не спростовані відповідачем, на підставі чого суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог заявлених позивачем ОСОБА_1 , але частково, у відповідності до змісту та істотних умов договору, які були досягнуті між сторонами і викладені за змістом боргової розписки, станом на 30 вересня 2013 року, в частині зобов`язань боржника ОСОБА_2 щодо повернення отриманих від ОСОБА_1 30 вересня 2013 року у борг грошової суми у розмірі 10000 доларів США, які ОСОБА_2 зобов`язалася повернути позивачеві до 01 січня 2017 року, з врахуванням доказів належного виконання боржником взятих на себе зобов`язань.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

8.Судові витрати.

Позивачем понесено судові витрати з оплати судового збору при зверненні із позовом в розмірі 2603,00 гривень, що підтверджено витягом з Ощадбанку (а.с. 16).

Враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, зазначені витрати понесені стороною позивача, підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про стягнення боргу за договором позики ». - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_4 :

-10000 (десять тисяч) доларів США, у погашення боргових зобов`язань за борговою розпискою від 30 вересня 2013 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_4 :

- 2603 (дві тисячі шістсот три) гривні 00 копійок відшкодування витрат з оплати судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua

Сторони:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 :

відповідачка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складений 12 грудня 2022 року.

Суддя Івченко Т. П.