Ухвала

12 липня 2022 року

м. Київ

справа № 462/5836/16-ц

провадження № 61-6376ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 січня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради про визнання рішення недійсним та визнання права на приватизацію земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до Львівської міської ради, Управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив суд: визнати незаконним підпункт 1.1.8 Ухвали Львівської міської ради від 21 травня 2009 року за № 2683 «Про затвердження переліку земельних ділянок, призначених для продажу

у власність або права оренди на аукціонах»; визнати за ним право на приватизацію земельної ділянки, яка знаходиться у постійному користуванні для ведення садівництва - 0,12 га та для будівництва індивідуального гаражу - 0,01 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року, у позові ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради про визнання рішення недійсним та визнання права на приватизацію земельної ділянки відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 квітня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року скасовано.

Передано справу № 462/5836/16-ц на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду

від 20 грудня 2021 року, у задоволенні позову (з урахуванням уточнень)

ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради про визнання рішення недійсним та визнання права на приватизацію земельної ділянки відмовлено.

06 липня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 січня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року (надійшла до суду 11 липня

2022 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Касаційна скарга подана до суду касаційної інстанції з пропуском строку на касаційне оскарження.

У касаційній скарзі заявник заявив клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги та зазначив, що строк касаційного провадження пропущено у зв`язку з введенням воєнного стану.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 272 ЦПК України за заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, -

у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Львівського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року була зареєстрована

05 січня 2022 року, а оприлюднена - 06 січня 2022 року.

Заявник звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою 06 липня

2022 року, тобто з пропуском строку касаційного оскарження на 148 днів, при цьому зазначив, що копію постанови Львівського апеляційного суду він отримав 18 лютого 2022 року, що підтверджується копією довідки АТ «Укрпошта» та копією конверта.

При цьому, приймаючи до уваги, що є підтвердження дати отримання заявником копії постанови суду 18 лютого 2022 року, тридцятиденний строк подачі касаційної скарги припадає на 21 березня 2022 року (понеділок).

Верховний Суд бере до уваги посилання заявника на те, що у зв`язку

з введенням в Україні воєнного стану та забезпечення безпеки своєї сім`ї він займався відправленням сім`ї за кордон, а сам змінив місце проживання із м. Львова на інше місце перебування.

Однак, лише дані доводи заявника не можуть бути прийняті як єдині поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки з 18 лютого 2022 року (дати отримання заявником копії постанови суду) пройшло вже 5 місяців, при цьому заявником не вказано жодної конкретної обставини, підтвердженої належними доказами (окрім загального посилання на введення в Україні воєнного стану), яка б свідчила про неможливість заявника протягом цих п`яти місяців звернутися до Верховного Суду із касаційною скаргою.

Введення воєнного стану дійсно є підставою для поновлення особі строку касаційного оскарження у випадку, якщо особа зазначає конкретні обставини, що у зв`язку із введенням воєнного стану завадили їй вчасно подати касаційну скаргу (наприклад, відсутність доступу до кваліфікованої правничої допомоги, виїзд з місця проживання в зв`язку з проведенням в місці проживання бойових дій, відсутність інформації про результати розгляду справи та неможливість вчасно її отримати, тощо).

Оскільки заявником не вказано конкретних обставин, що завадили йому вчасно подати касаційну скаргу, то касаційну скаргу необхідно залишити без руху відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України та надати особі строк для вказання конкретних обставин та подання відповідних доказів.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Також у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1 914,40 грн, однак це не підтверджує сплату судового збору

у встановленому розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності

01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у листопаді 2016 року та заявляв дві позовні вимоги немайнового характеру.

Станом на 01 січня 2016 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 378 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 551,20 грн).

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Отже, заявнику необхідно доплатити судовий збір у розмірі 290,40 грн (судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру: 551,20*2=1 102,40 грн; судовий збір за подачу касаційної скарги:

1 102,40*200%= 2 204,80 грн; сплачено судового збору при подачі касаційної скарги - 1 914,40 грн; доплата судового збору: 2 204,80-1 914,40= 290,40 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК

у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку подачі касаційної скарги відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 січня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць