Справа № 466/1935/22
Провадження № 2/466/1467/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Донченко Ю.В.

за участі секретаря Назаркевич Ю.В.

Справа №466/1935/22

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Кріль О.М. до ОСОБА_2 , Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління юстиції міністерства юстиції (м.Львів), першої Львівської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_3 про зняття арешту з нерухомого майна

за участі представника позивача ОСОБА_4 , представника відповідача ШВДВС Сеньків А.М.,-

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 через свого представника- адвоката Кріль О.М. 31.03.2022 року звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління юстиції міністерства юстиції (м.Львів), першої Львівської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_3 та просила винести рішення яким, зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , який було накладено на підставі постанови Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби районного управління юстиції в м. Львові про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 28 липня 2000 року №551/Т і зареєстровано Першою Львівською державною нотаріальною конторою 11 січня 2007 року (реєстраційний номер обтяження 4339083; додаткові дані: архівний номер - 2263529LVOV1, архівна дата - 14.08.2000 p., дата виникнення - 14.08.2000 p., № реєстра - 246201-102, внутр. № C901662F29F136327A34, комментарий: 293/43).

Свою вимогу мотивувала тим, що вона, її дочка - ОСОБА_3 та чоловік- ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , були співвласниками квартири АДРЕСА_1 , яким така квартира належала на праві спільної сумісної власності.

Вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік- ОСОБА_5 , який був одним із співвласників квартири, після смерті якого відкрилася спадщина на належне останньому майно - 1/3 квартири АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняли його дружина- ОСОБА_1 та дочка - ОСОБА_3 , які на день смерті постійно проживали разом зі спадкодавцем за однією адресою:- АДРЕСА_2 , однак вони позбавлені можливості успадкувати 1/3 квартири, тобто отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з накладенням на дану квартиру арешту.

Державний нотаріус Третьої Львівської державної нотаріальної контори Якубець Т. своїм листом №3893/02-14 від 31.12.2021 року повідомив, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби районного управління юстиції в м. Львові від 28 липня 2000 року №551/Т Першою львівською державною нотаріальною конторою 11 січня 2007 року на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано арешт (реєстраційний номер обтяження 4339083; додаткові дані: архівний номер - 2263529LVOV1, архівна дата - 14.08.2000 p., дата виникнення - 14.08.2000 p., № реєстра - 246201-102, внутр. № C901662F29F136327A34, комментарий: 293/43) суб`єктом в якому зазначений ОСОБА_2 , тому Третя Львівська державна нотаріальна контора не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом до припинення вищезазначеного арешту. Таким чином, арешт на квартиру АДРЕСА_1 , співвласником якої є ОСОБА_1 , накладено Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби районного управління юстиції в м. Львові в рамках виконавчого провадження боржником по якому є ОСОБА_2 ще 28 липня 2000 року, а зареєстровано такий арешт 11 січня 2007 року, тобто до того часу як Позивач та її сім`я стали власниками відповідної квартири (приватизували таку) - до 2009 року.

Оскільки виконавче провадження було відкрито 28 липня 2000 року, боржником якого є ОСОБА_2 , арешт на квартиру накладено до виникнення у ОСОБА_1 та членів її сім`ї права власності на зазначений об`єкт нерухомості. Отже, накладений на квартиру ОСОБА_1 арешт є незаконним, таким, що створює перешкоди останній у здійсненні свого права власності на відповідний об`єкт нерухомості, перешкоджає прийняти спадщину на 1/3 частину квартири, що відкрилася після смерті чоловіка - ОСОБА_6 , а тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2022 р. вищезазначену справу передано до розгляду судді Донченко Ю.В.

Ухвалою судді від 04.04.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданняі представник позивача- адвокат Кріль О.М. заявлені позовні вимоги підтримала, просила такі задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та представник першої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явились, представником першої Львівської державної нотаріальної контори подано заяву в якій просять розгляд справи проводити у їх відсутності (а.с.51).

Представник відповідача Шевченківський відділ ДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позовних вимог.

Дослідивши обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Як видно з матеріалів справи, відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки ТзОВ «УК» Збоїща» №536 від 08.07.2021 року співвласниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та померлий ОСОБА_5 . В даній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.10).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 07.12.2020 року, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Відповідно до листа державного нотаріуса Третьої Львівської державної нотаріальної контори Якубець Т. №3893/02-14 від 31.12.2021 року, вбачається, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби районного управління юстиції в м. Львові від 28 липня 2000 року №551/Т Першою львівською державною нотаріальною конторою 11 січня 2007 року на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано арешт (реєстраційний номер обтяження 4339083; додаткові дані: архівний номер - 2263529LVOV1, архівна дата - 14.08.2000 p., дата виникнення - 14.08.2000 p., № реєстра - 246201-102, внутр. № C901662F29F136327A34, комментарий: 293/43) суб`єктом в якому зазначений ОСОБА_2 (а.с.13).

Відповідно до постанови державного виконавця Шеченківського районного управління юстиції Васильців Т.В. від 28 липня 2000 року накладено арешт на все майно ОСОБА_2 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.48).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1,2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно із ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Оскільки ні позивач - ОСОБА_1 , ні її дочка - ОСОБА_3 , ані її чоловік - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є боржниками по жодному виконавчому провадженню та їм не відомий ОСОБА_2 , арешт на квартиру накладено до виникнення у позивача та членів її сім`ї права власності на зазначений об`єкт нерухомості, суд вважає, що немає підстав для збереження арешту.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до п.1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Вказане положення покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 p.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 p.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 p.).

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

За змістом наведених положень закону вбачається, що тільки власнику надано право для звернення до суду за вирішенням питання про зняття арешту з майна, а також вжиття заходів щодо захисту права власності.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду, за наявності арешту (обтяження) накладеного на все майно позивачки, порушуються її права, внаслідок чого вона позбавлена змоги права користуватися та розпоряджатися своїм нерухомим майном.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність поновити порушені права позивачки, шляхом зняття арешту з нерухомого майна.

Судові витрати по справі складаються із судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, позивач не просить про стягнення судового збору з відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263, 265, 321 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Кріль О.М. до ОСОБА_2 , Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління юстиції міністерства юстиції (м.Львів), першої Львівської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_3 про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , який було накладено на підставі постанови Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби районного управління юстиції в м. Львові про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 28 липня 2000 року №551/Т і зареєстровано Першою Львівською державною нотаріальною конторою 11 січня 2007 року (реєстраційний номер обтяження 4339083; додаткові дані: архівний номер - 2263529LVOV1, архівна дата - 14.08.2000 p., дата виникнення - 14.08.2000 p., № реєстра - 246201-102, внутр. № C901662F29F136327A34, комментарий: 293/43).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.</s

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_2 ).

Відповідач 1: ОСОБА_2 ( адреса: АДРЕСА_3 ).

Відповідач 2: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління юстиції міністерства юстиції (м.Львів) ( адреса: м.Львів, вул.Котлярська, 6, ).

Відповідач 3: Перша Львівська державна нотаріальна контора (адреса: м.Львів, вул.Саксаганського, 6, ).

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса: АДРЕСА_2 ).

Текст рішення складено та підписано 22.06.2022 року.

Суддя Ю. В. Донченко