Ухвала

06 липня 2022 року

м. Київ

справа № 307/2598/20

провадження № 61-689св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Грушицького А. І.,

суддів: Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Пророка В. В., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 квітня 2021 року у складі судді Бобрушко В. І. та постанову Закарпатського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року у складі колегії суддів: Куштана Б. П., Бисаги Т. Ю., Джуги С. Д.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення пені та 3 % річних,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 у вересні 2020 року звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:

- стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») на свою користь на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» пеню у розмірі 3 % за кожен день прострочення із 03 жовтня 2019 року до 03 січня 2020 року у розмірі 73 865,14 доларів США, що еквівалентно курсу Національного банку України у гривні станом на день ухвалення рішення;

- стягнути з банку на свою користь 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України за договором від 08 січня 2014 року № SAMDNWFD700 у розмірі 202,35 доларів США.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що 08 січня 2014 року між нею та банком було укладено договір (вклад «Стандарт») № SAMDNWFD700, згідно з умовами якого вона передала банку грошові кошти для розміщення на депозитному вкладі.

Вклад був оформлений 08 січня 2014 року, сума вкладу 24 000 доларів США, вклад оформився на строк 366 днів - до 08 січня 2015 року включно, банк відкриває особовий рахунок № НОМЕР_1 , на який зараховується вклад, на суму вкладу нараховуються відсотки за ставкою 10 % річних, відсотки по вкладу зараховуються на рахунок/карту № НОМЕР_1 , період нарахування відсотків на вклад - 1 місяць.

На виконання умов договору внесла кошти на депозит у сумі 24 000 доларів США, що підтверджується квитанцією від 08 січня 2014 року.

Неодноразово зверталася до банку із вимогами про повернення вкладу, внесеного на підставі договору, разом із нарахованими відсотками.

Крім того, вона зверталася до банку із письмовою вимогою від 20 квітня 2015 року про повернення вкладу за договором № SAMDNWFD700 разом із нарахованими відсотками.

21 квітня 2015 року звернулася до суду з позовом до банку про зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Тячівського районного суду від 02 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 16 лютого 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 21 вересня 2016 року, зобов`язано банк видати ОСОБА_1 одноразовою операцією через касу належні їй валютні кошти за договором від 08 січня 2014 року № SAMDNWFD700 із нарахованими відсотками в розмірі 27 280,44 доларів США.

Державним виконавцем Соборного відділу ДВС міста Дніпра ГТУЮ Дніпропетровської області 10 березня 2017 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 50979471 за виконавчим листом № 307/1451/15-ц у зв`язку з неможливістю його виконання.

ОСОБА_1 04 квітня 2017 року звернулась до Тячівського районного суду Закарпатської області із позовом до банку про стягнення коштів за договором № SAMDNWFD700 від 08 січня 2015 року.

Тячівським районним судом Закарпатської області 16 квітня 2019 року було видано виконавчий лист у справі № 307/955/17 за позовом ОСОБА_1 до банку про стягнення грошових коштів.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 травня 2019 року у справі № 307/955/17 стягнуто з банку на користь ОСОБА_1 3 871,56 доларів США відсотків за договором депозитного вкладу «Стандарт» від 08 січня 2014 року № SAMDNWFD700, із яких: 2 406,58 доларів США - 10 % річних на суму вкладу за період із 08 січня 2014 року до 08 січня 2015 року; 68,38 доларів США - 1 % відповідно до пункту 11 договору за період з 09 січня 2015 року до 22 квітня 2015 року; 1 396,60 доларів США - 3 % річних від простроченої суми за період із 23 квітня 2015 року до 31 березня 2017 року.

Незважаючи на викладене, рішення суду тривалий час не виконувалось, вона не могла користуватися грошовими коштами, які їй належать, тому вважає, що до спірних правовідносин належить застосувати положення часини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» і нарахувати пеню за кожний день прострочення із урахування строків спеціальної позовної давності.

Ціна послуги (сума коштів, яку відповідач повинен був повернути, виконавши вимоги ОСОБА_1 ) - 26 474,96 доларів США, що складається із 24 000 доларів США - сума вкладу, 2 406,58 доларів США - 10 % річних на суму вкладу за період із 08 січня 2014 року до 08 січня 2015 року; 68,38 доларів США - 1 % відповідно до пункту 11 договору за період з 09 січня 2015 року до 22 квітня 2015 року. Кількість днів прострочення із 03 жовтня 2019 року до 03 січня 2020 року - 93 дні (26 474,96 доларів США * 3/100 * 93 = 73 865,14 доларів США).

Таким чином, пеня за прострочення виконання надання послуги відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» становить 93 дні - з 03 жовтня 2019 року до 03 січня 2020 року складає 73 865,14 доларів США.

Також відповідач має сплатити їй суму боргу за договором № SAMDNWFD700 саме з урахуванням 3 % річних на підставі статті 625 ЦК України за період з 03 жовтня 2019 року до 03 січня 2020 року - 93 дні, що складає 202,35 доларів США.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Тячівський районний суд Закарпатської області рішенням від 22 квітня 2021 року позов задовольнив частково.

Стягнув з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 3 % річних на підставі статті 625 ЦК України в розмірі 76,12 доларів за період з 03 жовтня 2019 року до 03 січня 2020 року.

Стягнув АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 742 823,84 грн заборгованості за пенею за період з 03 жовтня 2019 року до 03 січня 2020 року.

В решті позову відмовив.

Стягнув з АТ КБ «Приватбанк» на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 7 449,60 грн судового збору.

Стягуючи з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 3 % річних на підставі статті 625 ЦК Українимісцевий суд виходив з того, що з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 органами державної виконавчої служби 01 листопада 2019 року частково стягнуто заборгованість в сумі 663 182,02 грн, що еквівалентно 24 000 доларів США, тому вимоги про стягнення 3 % річних на підставі статті 625 ЦК України за період з 03 жовтня 2019 року до 03 січня 2020 року підлягають частковому задоволенню.

Стягуючи АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 742 823,84 грн заборгованості за пенею суд першої інстанції виходив з того, що вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Розмір пені значно перевищує розмір стягнутих з відповідача коштів, тому суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК України зменшив її розмір.

Закарпатський апеляційний суд постановою від 02 грудня 2021 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишив без задоволення, а рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 квітня 2021 року залишив без змін.

Постанову апеляційний суд мотивував тим, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права. Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення не встановлено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

АТ КБ «ПриватБанк» у січні 2022 року подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 квітня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог про стягнення пені та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у їх задоволенні.

Оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог про стягнення 3 % річних на підставі статті 625 ЦК України змінити та зменшити розмір пені до 57,20 доларів США.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі як на підставу оскарження судового рішення заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та, зокрема вказує, що суд апеляційної інстанції ухвалюючи судове рішення застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17-ц та у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 321/404/19, згідно з якими після розірвання договору банківського вкладу до таких правовідносин не застосовується Закон України «Про захист прав споживачів».

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду після ухвалення рішення про стягнення депозитного вкладу та набрання ним законної сили між сторонами не існує споживчих правовідносин, а до грошового зобов`язання зі сплати коштів, наявність якого підтверджене судовим рішенням, застосовуються приписи статті 625 ЦК України у разі його невиконання.

Також апеляційний суд застосував норми права статей 651-654 ЦК України без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 727/898/19.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області у справі № 307/955/17, яким стягнуто на користь позивача суму депозиту було виконано позивачем в примусовому порядку 01 листопада 2019 року, тому стягнута сума 3 % річних є неправильною.

Стягнута судом сума судового збору у розмірі 7 449 грн є неправильною, оскільки непропорційна до розміру задоволених позовних вимог.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано

Рух справи в суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 23 лютого 2022 року відкрив провадження у цій справі та витребував її матеріали із Тячівського районного суду Закарпатської області.

Справа № 307/2598/20 надійшла до Верховного Суду 18 квітня 2022 року.

Верховний Суд ухвалою від 29 червня 2022 року справу призначив до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 грудня 2021 року передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 199/3152/20 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення трьох відсотків річних та пені за касаційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 09 березня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 серпня 2021 року.

Підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Касаційного цивільного суду зазначила необхідність відступлення від правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19), а також для вирішення виключної правової проблеми, що є необхідним для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики у спорах про повернення грошових коштів, розміщених за договорами банківського вкладу, щодо нарахування пені за несвоєчасне повернення цих грошових коштів вкладнику (клієнту).

У справі, яка переглядається, виникли подібні правовідносини.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За змістом пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Виходячи з викладеного, Верховний Суд складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про необхідність зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 199/3152/20 (провадження № 14-224цс21).?

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 252, частиною другою статті 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 307/2598/20 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення пені та 3 % річних за касаційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 квітня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 199/3152/20 (провадження № 14-224цс21).

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийА. І. Грушицький Судді:І. В. Литвиненко Є. В. Петров В. В. Пророк В. В. Сердюк