КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер провадження №22-ц/824/377/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

при секретарі Мельник Ю.О.

за участю: представника відповідача - адвоката Присяжнюка А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Присяжнюка Андрія Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г.,

у цивільній справі № 752/18928/17 за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановила:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним кредитного договору, укладеного між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» 28 листопада 2006 року №406/66/06-П.

У жовтні 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» було подано зустрічну позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитними договором з ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором банк обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що між АКБ «Укрсоцбанк» (змінено назву ПАТ «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 28 листопада 2006 року було укладено кредитний договір №406/66/06-П, за умовами якого кредитор надав позичальнику грошові кошти в сумі 70 000 доларів США. ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором належним чином не виконав у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 04 липня 2017 року становила: сума заборгованості за кредитом 31 889,00 доларів США, сума заборгованості за відсотками 15 320,12 доларів США.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 вересня 2018 року залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року замінено позивача ПАТ «Укрсоцбанк» його правонаступником АТ «Альфа-Банк».

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року позов Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за договором кредиту №406/66/06-П від 28 листопада 2006 року в розмірі 47 209,12 доларів США, що в еквіваленті курсу валют Національного банку України до національної валюти станом на 07 червня 2021 року склало 1 288 336,88 грн., та понесені судові витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду з позовом у розмірі 18 860,98 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі свого представника звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що відповідно до п. 1.1 договору кредиту №406/66/06-П від 28 листопада 2006 року, кредитор надає позичальнику кредит в сумі 70 000 доларів США зі сплатою 12,85% річних, оплата по кредиту проводиться до 10-го числа кожного місяця згідно з графіком.

Згідно п.4.5 договору кредиту, у разі невиконання позичальником обов`язків, визначених п.п.3.3.8, 3.3.9 цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

Згідно з п.7.4 ст.7 договору кредиту, у разі настання обставин, визначених п.п.3.2.3, 4.4,4.5,5.4 цього договору, строк користування вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов`язаний погасити кредит, сплатити проценти за фактичне використання кредиту та нараховані штрафні санкції. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що остання оплата боргу була проведена 10 січня 2013 року, отже про порушення умов кредитного договору кредитор дізнався 12 лютого 2013 року. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору щодо погашення заборгованості, змінився строк виконання основного зобов`язання. Звертає увагу на пропущення позивачем строків позовної давності.

Крім того, вказує на неправомірну зміну банком відсоткової ставки за договором.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

30 грудня 2021 року від АТ «Альфа Банк» надійшов відзив у якому заявник заперечує проти апеляційної скарги, вказуючи, на правомірність висновків суду. Так як ОСОБА_1 визнавалась збільшена відсоткова ставка, оскільки позичальник сплачував її у визначеному розмірі понад п`ять років. Крім того ним подавалися заяви про реструктуризацію боргу 16 червня 2016 року та 04 липня 2016 року, тобто відповідач своїми активними діями визнав зобов`язання щодо повернення заборгованості тим самим перервав строк позовної давності.

У судовому засіданні представника відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з наведених у ній підстав.

Позивач будучи повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, поважність причин своєї неявки суду не повідомив.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності позивача в силу вимог передбачених положеннями ст. 372 ЦПК України.

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що його вимоги є законними та обґрунтованими. Вказуючи при цьому, що посилання відповідача щодо пропуску позивачем строків позовної давності при зверненні з позовом до суду не знайшли свого підтвердження. Суд, дослідивши розрахунок банку за кредитним договором № 406/66/06-П від 28 листопада 2006 року дійшов висновку, що ОСОБА_1 виконував належним чином свої зобов`язання до квітня 2014 року. Визначений умовами договору 90 денний строк сплинув 09 червня 2014 року, і саме з 10 червня 2014 року банк мав право на звернення до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості з відповідача у примусовому порядку. Так як матеріали справи містять заяви відповідача від 04 липня 2016 року та 16 червня 2016 року про реструктуризацію боргу, то відповідач своїми активними діями визнав зобов`язання щодо повернення заборгованості і тим самим перервав строк позовної давності, який почав обраховуватися з 10 червня 2014 року. Відтак вважав, що банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 23 жовтня 2017 року в межах трирічного строку позовної давності.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так при розгляді справи було встановлено, що 28 листопада 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 406/66/06-П за яким останній отримав кредит у розмірі 70 000, 00 дол. США строком до 27 листопада 2021 року за процентною ставкою 12, 85 % річних.

Детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту містяться в додатку №1 до договору та доведено до відома позичальника. Порядок погашення суми заборгованості із зазначенням часу та розміру щомісячних платежів чітко визначені в п.1.1 договору.

Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, а саме: надав ОСОБА_1 кошти в іноземній валюті у розмірі 70 000 доларів США.

09 листопада 2011 року між сторонами укладено додаткову угоду до зазначеного вище кредитного договору, відповідно до змісту якої змінено процентну ставку на рівні 14, 25 % річних, інші умови залишено без змін.

У порушення умов кредитного договору, відповідач припинив виконувати взяті на себе зобов`язання за договором.

Згідно наданого розрахунку, сума заборгованості станом на 04 липня 2017 року становила 47 209, 12 доларів США., з яких: 31 889, 00 доларів США - сума заборгованості за кредитом; 15 320, 12 доларів США - сума заборгованості за відсотками.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За правилами ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 під час розгляду справи заявив про застосування позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

За висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах №6-190цс14 від 21 січня 2015 року, №6-32цс14 від 10 вересня 2014 року, №6-125цс14 від 17 вересня 2014 року, №6-53цс14 від 17 вересня 2014 року, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, яким є строк виконання зобов`язання у повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах №6-53цс14 від 17 вересня 2014 року, №6-125цс14 від 17 вересня 2014 року).

Як вбачається з розрахунку заборгованості від 04 липня 2017 року останній платіж здійснений ОСОБА_1 11 березня 2014 року у сумі 384,00 долари США (том 1, а.с 40).

Відповідно до п. 4.5 кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків визначених п.п. 3.3.8, 3.3.9 договору, протягом більше ніж 90 календарних днів підряд, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня повернути кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, нараховані пені та штрафи.

Враховуючи положення договору, 11 червня 2014 року строк користування кредитом сплив, та ОСОБА_1 , зобов`язаний був протягом одного робочого дня повернути кредит у повному обсязі.

Таким чином строк загальної позовної давності починає обраховуватися з 12 червня 2014 року та закінчувався 12 червня 2017 року. Враховуючи, що банк звернувся до суду із зустрічною позовною заявою у жовтні 2017 року, колегія суддів дійшла висновку, що звернення АТ «Укрсоцбанк» до суду з позовом про стягнення заборгованості було здійснено з пропуском строку позовної давності.

Посилання скаржника, на те, що ОСОБА_1 вчиняв дії, що свідчать про переривання ним строку позовної давності, зокрема звертався до банку із заявами про реструктуризацію боргу 16 червня 2016 року та 04 липня 2016 року, колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи та нормах діючого законодавства. Оскільки вказані дії не відносяться до визначених законодавцем дій боржника, які переривають строки давності.

Зокрема, у постанові Верховного Суду (справа за № 6-1457цс16) вказується, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Суд повинні дослідити графік погашення кредитної заборгованості та встановити чи передбачають умови кредитного договору виконання зобов`язання частинами або у вигляді періодичних платежів, і у випадку вчинення боржником оплати чергового платежу, чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, а відтак така не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Згідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що жодних доказів, які б свідчили про переривання строку позовної давності банк суду не надав. Самі по собі заяви не є належним доказом переривання строку позовної давності, оскільки з них не вбачається укладення між позивачем і відповідачем відповідних договорів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження в ході розгляду справи, і рішення суду як таке що постановлено з порушенням норм матеріального права підлягає скасуванню з постановленням нового про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог з підстав пропуску строку позовної давності з зазначених вище підстав.

За правилами ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Крім цього, згідно з вимогами ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови у позові на позивача.

З матеріалів справи вбачається, що за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 28 291,50 грн., а тому зазначена сума підлягає стягненню з АТ «Альфа Банк».

Керуючись ст.ст.367, 368, 372, 374, 376, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу адвоката Присяжнюка Андрія Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

РішенняГолосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року скасувати і ухвалити нове судове рішення за яким:

Акціонерному товариству «Альфа-Банк» відмовити в задоволенні заявлених вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (03150 м. Київ вул. Ковпака,29 , ідентифікаційний номер 00039019) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце перебування: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 28 291,50 (двадцять вісім тисяч двісті дев`яносто одна) грн. 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текс постанови складено 07 липня 2022 року.

Суддя - доповідач:

Судді: