КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/5671/2022
справа №378/393/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Київської обласної прокуратури та апеляційною скаргою Державного підприємства "Білоцерківське лісове господарство" на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 13 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Скороход Т.Н.,

у справі за позовом Білоцерківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Київській області та ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державне підприємство "Білоцерківське лісове господарство" та Київське обласне та по місту Києву Управління лісового та Мисливського господарства, про визнання недійсним наказу, усунення перешкод у розпорядженні та користуванні земельною ділянкою, -

встановив:

У червні 2021 року до суду звернулась Білоцерківська обласна прокуратура в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації з позовом про визнання недійсним наказу, усунення перешкод у розпорядженні та користуванні земельною ділянкою.

Позовні вимоги мотивує тим, що Білоцерківською окружною прокуратурою Київської області під час опрацювання відомостей Публічної кадастрової карти України та матеріалів ДП «Білоцерківське лісове господарство» встановлені порушення вимог земельного та лісового законодавства під час виділення земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:0708 на території Білоцерківського (Ставищенського) району Київської області.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-5448/15-19сг від 07 серпня 2019 року затверджено документацію із землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0,1200 га (кадастровий номер :06:001:0708) для індивідуального садівництва із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Розкішнянської сільської ради Ставищенського району Київської області.

У подальшому на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області за індексним номером 52997304 від 07 липня 2020 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Водночас опрацюванням зазначених документів установлено, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» №10-5448/15-19сг від 07.08.2019 прийнятий з порушенням вимог земельного та лісового законодавства та підлягає визнанню недійсним з наступних підстав.

Установлено, що вказана земельна ділянка, яка надана у власність ОСОБА_1 , перебуває у постійному користуванні ДП «Білоцерківське лісове господарство» та відноситься до земель лісового фонду.

Згідно із планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування 2014 року спірна земельна ділянка накладається на землі лісогосподарського призначення кварталу 86, виділу 7 ДП «Білоцерківське лісове господарство», які розташовані на території Розкішнянської сільської ради за межами населеного пункту.

Так, згідно з інформацією ДП «Білоцерківське лісове господарство» від 04 лютого 2021 року № 112 спірна земельна ділянка площею 0,1200 га накладається на землі лісогосподарського призначення квартал 86, виділ 7 Ставищенського лісництва, яка перебуває у користуванні - ДП «Білоцерківського лісове господарство». Крім того, погоджень щодо вилучення та зміни цільового призначення земель ДП «Білоцерківське лісове господарство» не надавалося, що підтверджується вказаним листом.

Вказує, що спірна земельна ділянка відносилась до земель лісогосподарського, а не сільськогосподарського призначення, а тому наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській № 10-5448/15-19-сг від 07 серпня 2019 року прийнятий з перевищенням наданих законом повноважень та всупереч п. ґ) ч. 4 ст. 84, ч. 2 ст. 56 Земельного кодексу України.

Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Однак, за інформаціями ДП «Білоцерківське лісове господарство» від 04 лютого 2021 року № 112 та Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства від 13 січня 2021 № 04-48/45 встановлено, що останні згоди на вилучення чи припинення права постійного користування вказаної земельної ділянки не надавали.

Отже, право ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку виникло на підставі незаконного наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-5448/15-19-сг від 07 серпня 2019 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва (категорія земель - землі сільськогосподарського призначення), що вказує на те, що до ОСОБА_1 перейшло право власності на спірну лісову земельну ділянку від держави протиправно, з порушенням встановленої законом процедури та вказане право у останнього на законних підставах не виникло.

Оскільки спірна земельна ділянка, з кадастровим номером :06:001:0708 загальною площею 0,1200 га, яка на даний час належить ОСОБА_1 , вибула із державної власності внаслідок прийняття незаконного наказу Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області № 10-5448/15-19-сг від 07 серпня 2019 року, існують всі правові підстави для повернення земельної ділянки лісового фонду із приватної власності, що безумовно становить державний та суспільний інтерес.

Мотивуючи наведеним, просить суд визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-5448/15-19-сг від 07 серпня 2019 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , загальною площею 0,1200 га (кадастровий номер :06:001:0708) для індивідуального садівництва із земель сільськогосподарського призначення, розташованої на території Розкішнянської сільської ради Ставищенського району Київської області.

Усунути перешкоди у здійсненні державою в особі Київської обласної державної адміністрації (код 00022533) права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,1200 га кадастровий номер :06:001:0708 шляхом повернення її на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації від ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ). Стягнути судові витрати.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 13 грудня 2021 року у задоволенні позову - відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, Державним підприємством "Білоцерківське лісове господарство" подано апеляційну скаргу.

Вказує, що висновки суду про те, що спірна земельна ділянка не перебувала у постійному користуванні ДП "Білоцерківський лісгосп" не відповідають обставинами справи.

Вказує, що Білоцерківською окружною прокуратурою Київської області під час опрацювання відомостей Публічної кадастрової карти України та матеріалів ДП «Білоцерківський лісгосп» встановлені порушення вимог земельного та лісового законодавства під час виділення земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:0708 на території Білоцерківського району Київської області.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Київській області № 10-5448/15-19сг від 07 серпня 2019 року затверджено документацію із землеустрою, надано у власність гр. ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0,1200 га, кадастровий номер :06:001:0708, для індивідуального садівництва із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Розкішнянської сільської ради Білоцерківського (раніше - Ставищенського) району Київської області та зареєстровано за ним право власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Вказаний наказ ГУ Держгеокадастру у Київській області прийнятий з порушенням вимог земельного та лісового законодавства та підлягає визнанню недійсним.

Вказує, що спірна земельна ділянка, яка надана у власність гр. ОСОБА_2 , перебуває у постійному користуванні ДП «Білоцерківський лісгосп» та відноситься до земель лісогосподарського призначення.

Погоджень щодо вилучення, припинення права постійного користування та зміну цільового призначення земель ДП «Білоцерківський лісгосп» і Київським обласним та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства не надавалось.

Оскільки спірна земельна ділянка відносилась до земель лісогосподарського, а не сільськогосподарського призначення, наказ ГУ Держгеокадастру у Київській області № 10- 5448/15-19-сг від 07.08.2019, яким передано у власність земельну ділянку лісового фонду та змінено її цільове призначення без згоди землекористувача, прийнятий з перевищенням наданих законом повноважень та всупереч земельного законодавства. Оскільки спірна земельна ділянка, яка на даний час належить гр.. ОСОБА_1 , вибула із державної власності внаслідок прийняття незаконного вищевказаного наказу Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області, існують всі правові підстави для повернення земельної ділянки лісового фонду із приватної власності, що безумовно становить державний та суспільний інтерес.

Вказує, що у даному випадку доказами того, що спірна земельна перебувала у користуванні ДП "Білоцерківське лісове господарство", є Проект організації та розвитку лісового господарства Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства, Ставищенське лісництво від 2015 року та планшет № 12, додані до матеріалів справи.

Вказує, що згідно з розпорядженням Ставищенської районної державної адміністрації від 21 квітня 2004 року 308 «Про передачу земель лісового фонду в постійне користування Державного підприємств «Білоцерківське лісове господарство» (раніше - Білоцерківський держлісгосп (підприємств перейменовано згідно наказу Державного комітету лісового господарства України від 07 лютого 2005 року № 107 «Про перейменування Білоцерківського державного лісогосподарського підприємства затвердження в новій редакції Статуту») передано землі, серед яких 228,0 га земель, що знаходяться на території Розкішнянської сільської ради.

Враховуючи вищевикладене, спірна земельна ділянка площею 0,1200 га накладається на землі лісогосподарського призначення кварталу 86 виділу 7 Ставищенського лісництва ДП «Білоцерківський лісгосп» та її передача у власність гр. ОСОБА_1 для індивідуального садівництва із земель сільськогосподарського призначення державної власності неправомірна, разом з тим відбулась незаконна зміна цільового призначення земельної ділянки.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Ставищенського районного суду Київської області від 13 грудня 2021 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Київською обласною прокуратурою також подано апеляційну скаргу на вказане судове рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції необґрунтовано вказав, що прокурором не надано безспірних доказів перебування спірної земельної ділянки у постійному користуванні ДП «Білоцерківське лісове господарство» та те, що спірна земельна ділянка розташована на землях лісового фонду.

Вказує, що матеріали справи мають достатньо доказів на підтвердження позиції позивача.

Зокрема, доданими до листа ВО «Укрдержліспроект» від 27 листопада 2020 року № 761 копіями з Публічної кадастрової карти України з нанесеними межами 86 кварталу Ставищенського лісництва ДП «Білоцерківське лісове господарство».

На підтвердження факту перебування спірних земельних ділянок у постійному користуванні ДП «Білоцерківське лісове господарство» та у складі лісового фонду до матеріалів справи долучено планово-картографічні матеріали лісовпорядкування ДП «Білоцерківське лісове господарство» - копію планшету № 12 Ставищенського лісництва ДП «Білоцерківське лісове господарство», витяг з Таксаційного опису земельних ділянок лісового фонду станом на 01 січня 2015 року за матеріалами лісовпорядкування 2014 року.

Вказує, що судом першої інстанції проігноровано той факт, що саме планшети лісовпорядкування є належним та допустимим доказом віднесення земель до складу лісового фонду.

Вказує, що судом неодноразово в оскаржуваному рішенні зазначено про відсутність у Державному земельному кадастрі інформації про земельну ділянку лісового фонду, а також про те, що остання не сформована та їй не присвоєно кадастровий номер.

Водночас, поза увагою суду залишилась та обставина, що до земель лісового фонду вказані земельні ділянки віднесені ще до початку функціонування Державного земельного кадастру.

Зазначає, що землі лісового фонду могли перебувати у власності колгоспів та радгоспів в межах виданих останнім державних актів на право колективної власності і мали окремий правовий статус та режим використання - на підставі матеріалів лісовпорядкування.

В подальшому, вимогами статті 5 Земельного кодексу України від 1990 року, визначено, що площа земель, що передаються у колективну власність, становить різницю між загальною площею земель, що знаходяться у віданні відповідної Ради і площею земель, які залишаються у державній власності (землі запасу, лісовий фонд, водний фонд, резервний фонд тощо) і у власності громадян.

Таким чином, видаючи розпорядження від 21 квітня 2004 року № 308 та надаючи у постійне користування спеціалізованому державному лісогосподарському підприємству землі лісового фонду реформованих колективних сільськогосподарських підприємств, Ставищенська районна державна адміністрація розпоряджалась по суті сформованими земельними ділянками цих підприємств із визначеною категорією та правовим статусом.

Вказане розпорядження районної державної адміністрації є правовою підставою для виникнення права постійного користування ДП «Білоцерківське лісове господарство», є чинним та не оскаржувалось. На його підставі державне підприємство одержало планово-картографічні матеріали лісовпорядкування, які законом прирівняні до правовстановлюючих документів. Відомості щодо меж земель ДП «Білоцерківське лісове господарство» внесені до Державного лісового кадастру та відображені на Публічній кадастровій карті України в шарі «Ліси», що додатково підтверджує обставини, на які прокурор посилався у позові з долученням первинних матеріалів.

Вказує, що в порушення вимог статей 263-265 Цивільного процесуального кодексу України судом першої інстанції не застосовано до спірних правовідносин положення пункту 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України, не враховано правові висновки, висловлені Верховним Судом у постановах від 31.03.2021 у справі № 360/1998/18, від 06.04.2021 у справі № 380/375/17, від 15.07.2020 у справі № 369/9900/16, від 21.02.2018 у справі № 488/5476/14, від 09.06.2021 у справі № 369/16416/18, від 16.06.2021 у справі № 359/11910/14, від 24.11.2021 у справі № 369/16317/18, від 31.03.2021 № 360/1998/18 щодо застосування вказаної норми права в аналогічних відносинах, та, як наслідок, безпідставно відмовлено у захисті права власності держави на землі лісогосподарського призначення, розпорядження якими віднесено до повноважень Київської обласної державної адміністрації, а не Головного управління Держгеокадастру у Київській області.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Ставищенського районного суду Київської області від 13 грудня 2021 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

У судовому засіданні представники Київської обласної державної адміністрації, Київської обласної прокуратури та ДП "Білоцерківське лісове господарство" вимоги апеляційних скарг підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомляли. Про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявки не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що прокурором не дотримано підстав та порядку звернення до суду в інтересах держави, чому саме органи прокуратури та підприємство уособлюють державу у даному спорі. Окрім цього, суд першої інстанції вказав, що прокурором не надано безспірних доказів перебування спірної земельної ділянки у постійному користуванні ДП "Білоцерківське лісове господарство" та докази наявності такого права в Київської ОДА, а також те, що спірна земельна ділянка відповідача розташована на землях лісового фонду.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду та зазначає таке.

Судом установлено наступні обставини.

03 листопада 2020 року ДП "Білоцерківське лісове господарство" звернулось із листом №636 від 03 листопада 2020 року до Ставищенського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури, у якому просило вжити заходів, щодо накладення земельних ділянок інших користувачів на землі лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні лісгоспу, а саме земельні ділянки з кадастровими номерами :03:010:0115, :06:003:0712, :06:003:0708, :06:003:0704, :06:003:0707, :06:003:0706, :06:001:0706, :06:003:0713, :03:010:0801, :07:002:0004, :06:003:0198, :06:003:0711, :06:001:0705, :03:007:0002, :03:010:0802, :06:003:0089, :06:001:0707, :06:003:0716, :06:003:0724, 322428560.0:06:003:0715, :06:001:0708, :06:003:0714, :07:002:0003, :03:009:0099, :06:003:0097, :06:003:0723, :06:003:0166.(том 1 а.с.24-29).

08 лютого 2021 року Білоцерківська місцева прокуратура звернулася з листом до ДП "Білоцерківський лісгосп" у якому повідомила, що під час опрацювання матеріалів встановлені порушення вимог земельного та лісового законодавства під час виділення земельних ділянок. Також в листі прокуратура вказала, що просить звернутися до суду з позовом про визнання недійсним та скасування наказів Головного управління Держгеокадастру у Київській області №10-4463/15-18сг від 17.05.2018 року, №110-17762/15-17-сг від 22.09.2017 року, №10-18262/15-17-сг від 29 вересня 2017 року, №10-4399/15-18-сг від 17.05.2018 року, №10-17977/15-17-сг від 25.09.2017 року, №10-4420/15-18-сг від 17.05.2018 року, №10-17757/15/17-сг від 22.09.2017 року, №10-17764/15-17-сг від 22.09.2017 року, №10-4421/15-18-сг, №10-5548/15-19-сг від 07.08.2019 року "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність", яким затверджені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 кожному по 0,1200 га для ведення індивідуального садівництва із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Розкішнянської сільської ради Ставищенського району Київської області. Витребувати на користь ДП "Білоцерківське лісове господарство" з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 земельні ділянки площею по 0,1200 га з кадастровими номерами :06:003:0716, :06:003:0712, :06:003:0708, :06:003:0704, 322428560.0:06:003:0715, :06:003:0706, :06:003:0711, :06:003:0713, :06:003:0714, :06:003:0708 для ведення індивідуального садівництва із земель сільськогосподарського призначення, розташованих на території Розкішняської сільської ради Ставищенського району Київської області ( том 1 а.с.46-48).

З даних наказу ГУ Держгеокадастру у Київській області від 7 серпня 2019 року убачається, що начальником ГУ Держгеокадастру у Київській області затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :06:001:0708, площею 0,1200 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва, розташовану на території Розкішнянської сільської ради Ставищенського району, у власність ОСОБА_1 (том 1 а.с.33-34).

З даних листа Київського обласного та по м. Києву Управління лісового та мисливського господарства від 13 січня 2021 року №04-48/45 убачається, що Управління лісового та мисливського господарства не надавало погодження на вилучення та зміну цільового призначення, в тому числі земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:0708 (том 1 а.с. 40-41).

З даних листа Київського обласного та по м. Києву Управління лісового та мисливського господарства №06-46/247 від 16 лютого 2021 року убачається, що управління лісового та мисливського господарства не є постійним лісокористувачем (том 1 а.с.45)

З даних листа ДП «Білоцерківський лісгосп» від 15 лютого 2021 року №151 убачається, що ДП "Білоцерківське лісове господарство" не зверталось до суду в інтересах держави для захисту законних інтересів (том 1 а.с.49).

Згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25 травня 2021 року право власності на земельну ділянку кадастровий номер :06:001:0708, площею 0,1200 га зареєстроване за ОСОБА_1 (а.с. 50-51)

З даних розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації №308 від 21 квітня 2004 року убачається, що земельні ділянки лісового фонду, загальною площею 1546 га, розташовані на території сільських рад Ставищенського району, в тому числі і Розкішнянської сільської ради - 228 га, передані в постійне користування спеціалізованому лісогосподарському підприємству - Ставищенському лісництву Білоцерківського держлісгоспу Київського державного лісогосподарського підприємства «Київліс» (том 1 а.с.53-54).

З даних наказу Київського обласного та по місту Києву Управління лісового та мисливського господарства від 26 липня 2019 року № 92 «Про затвердження матеріалів лісовпорядкування державних лісогосподарських підприємств, діяльність яких координується Київським обласним та по м. Києву Управлінням лісового та мисливського господарства», затверджено матеріали лісовпорядкування 2014-2015 років державних лісогосподарських підприємств, діяльність яких координується Київським обласним та по м. Києву Управлінням лісового та мисливського господарства в тому числі і ДП «Білоцерківський лісгосп» (том 1 а.с. 55-56).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вказує наступне.

Відповідно до частини першої статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Згідно з частинами першою - третьою статті 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» виконавчу владу в областях, районах, районах Автономної Республіки Крим, у містах Києві та Севастополі здійснюють обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації. Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Статтею 13 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначено перелік питань, що вирішуються місцевими державними адміністраціями До відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань, зокрема, використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля ( пункт 7).

Згідно статті 16 Закону України «Про місцеві державні адміністрації»місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль , зокрема, за використанням та охороною лісів, надр, води, атмосферного повітря, рослинного і тваринного світу та інших природних ресурсів ( пункт 3).

Пунктами 1, 2 частини першої статті 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» передбачено, що місцева державна адміністрація розробляє та забезпечує виконання затверджених у встановленому законом порядку програм раціонального використання земель, лісів, підвищення родючості ґрунтів, що перебувають у державній власності; розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

Згідно із статтею 31 ЛК України Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території: 1) забезпечують реалізацію державної політики у сфері лісових відносин; 2) беруть участь у розробленні та забезпеченні виконання регіональних (місцевих) програм з охорони, захисту, використання та відтворення лісів; 3) здійснюють контроль за додержанням законодавства у сфері лісових відносин; 4) передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території; 5) передають у власність, надають у постійне користування для нелісогосподарських потреб земельні лісові ділянки площею до 1 гектара, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах міст республіканського (Автономної Республіки Крим) та обласного значення та припиняють права користування ними; 6) приймають рішення про виділення в установленому порядку для довгострокового тимчасового користування лісами лісових ділянок, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах міст обласного та республіканського (Автономної Республіки Крим) значення; 7) обмежують або тимчасово припиняють діяльність підприємств, установ та організацій у разі порушення ними лісового законодавства в порядку, передбаченому законодавством; 8) 8) забезпечують здійснення заходів з охорони і захисту лісів, створюють охоронні зони для збереження біорізноманіття у лісах, ліквідації наслідків стихійних явищ, лісових пожеж, залучають у встановленому порядку до здійснення таких заходів населення, транспортні та інші технічні засоби та обладнання, забороняють відвідування лісів населенням і в`їзд до них транспортних засобів у період високої пожежної небезпеки в порядку, передбаченому законодавством; 9) встановлюють ліміт використання лісових ресурсів під час заготівлі другорядних лісових матеріалів та здійснення побічних лісових користувань, крім лісових ділянок сумарною площею до 100 гектарів, які перебувають на землях усіх категорій (крім територій природно-заповідного фонду та земель іншого природоохоронного призначення); 10) встановлюють максимальні норми безоплатного збору дикорослих трав`яних рослин, квітів, ягід, горіхів, грибів тощо; 11) вирішують інші питання у сфері лісових відносин відповідно до закону.

Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (частина перша статті 19 ЗК України).

Відповідно до частини 1, частини 2, частини 4 статті 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Пунктом «ґ» частини четвертої статті 84 ЗК України передбачено, що до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до статей 56, 57 ЗК України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для залісення. Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства. Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом.

Таким чином, землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства, належать до земель лісогосподарського призначення, на які поширюється особливий режим щодо використання, надання в користування та передання у власність.

При цьому згідно зі статтею 3 ЗК України земельні відносини, які виникають при використанні лісів, регулюються також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Частиною другою статті 5 ЛК України передбачено, що віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства.

Основною рисою земель лісогосподарського призначення є призначення цих земель саме для ведення лісового господарства, що за змістом статті 63 ЛК України полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт «б» частини першої статті 164 ЗК України).

Отже, однією з основних особливостей правового режиму земель лісогосподарського призначення є нерозривний зв`язок їх використання з лісокористуванням.

Згідно з частиною першою статті 7 ЛК України ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу.

Відповідно до статті 8 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій згідно із законом.

Відтак наведені вище норми Закону України «Про місцеві державні адміністрації» у співвідношенні із вказаними нормами лісового та земельного законодавства вказують на помилковість висновку суду першої інстанції щодо відсутності порушеного права Київської обласної державної адміністрації, оскільки розпорядження землями лісогосподарського призначення віднесено до компетенції цього органу.

Згідно статті 55 ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Згідно частини 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами (стаття 16 ЛК України).

Відповідно до положень статті 17 ЛК України у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Відповідно до статті 57 ЛК зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України.

Частиною 1-2 статті 20 ЗК визначено, що при встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення. При зміні цільового призначення земельних ділянок здійснюється зміна категорії земель та/або виду цільового призначення.

Віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється щодо:

земельних ділянок, якими розпоряджаються Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, - за рішенням відповідного органу;

земельних ділянок приватної власності - їх власниками.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної та комунальної власності, віднесених до категорій земель житлової та громадської забудови, земель промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, а також земельних ділянок (крім земельних ділянок, розташованих на територіях, об`єктах природно-заповідного фонду, та земельних ділянок лісогосподарського призначення), на яких розташовані будівлі, споруди, що є у приватній власності землекористувача, який використовує земельні ділянки на правах постійного користування, оренди, емфітевзису, суперфіцію, може здійснюватися землекористувачем. У такому разі зміна цільового призначення земельної ділянки не потребує прийняття рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади та органу місцевого самоврядування, який здійснює розпорядження відповідною земельною ділянкою.

Зміна землекористувачем цільового призначення земельної ділянки державної, комунальної власності, наданої йому в користування (крім постійного користування) без проведення земельних торгів для провадження певної діяльності, не повинна призводити до провадження ним на такій земельній ділянці іншої діяльності (крім випадків розташування на земельній ділянці будівель, споруд, що перебувають у власності землекористувача).

Зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання для житлової, громадської і промислової забудови провадиться переважно за рахунок площ, зайнятих чагарниками та іншими малоцінними насадженнями.

Згідно частини першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно статті 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; г) притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель (стаття 21 ЗК України).

За обставин цієї справи установлено, що земельна ділянка кадастровий номер :06:001:0708, площею 0,1200 га, передана у власність ОСОБА_1 , накладається на землі лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні ДП "Білоцерківське лісове господарство", погодження на зміну цільового призначення цієї земельної ділянки не надавалось.

Зазначене підтверджується, зокрема, даними фрагменту публічної кадастрової карти України за даними лісовпорядкування станом на 01 січня 2015 року з нанесеними межами земельних ділянок, зокрема земельної ділянки №:06:001:0708, з якого убачається, що зазначена земельна ділянка частково накладається на землі лісового фонду, які перебувають в користуванні ДП «Білоцерківський лісгосп» (том 1 а.с.36-37), а також планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування 2014 року ( планшет №12) ( том 1 а.с. 25).

Згідно пункту 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України унормовано, що до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 1 січня 2027 року, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування до набрання чинності Земельним кодексом України, таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентуються галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11 грудня 1986 року, планшети лісовпорядкувальні належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції регламентує процедуру їх виготовлення.

Пред`являючи позовні вимоги, прокурор посилався на те, що спірна земельна ділянка перейшла у власність фізичної особи на підставі рішень відповідача, який не мав повноважень щодо вилучення, надання у власність та зміни цільового користування земельної ділянки державної власності лісогосподарського призначення для нелісогосподарських потреб.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що позов пред`явлено на захист інтересів держави, не врахував, що ліси та землі лісового фонду України є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання, спірна земельна ділянка вибула з володіння власника - держави - поза його волею, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ураховуючи наведене, відповідно до статті 376 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наведене на користь позивача з відповідачів слід стягнути сплачений судовий збір за звернення до суду.

З даних платіжного доручення №879 від 26 квітня 2021 року встановлено, що за звернення до суду з позовом Київська обласна прокуратура сплатила судовий збір у розмірі 4 540,00 гривень. (а.с.1).

З даних платіжного доручення №18846 від 21 січня 2022 року встановлено, що за звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою ДП "Білоцерківське лісове господарство" сплатило судовий збір у розмірі 6 810,00 гривень (том 2 а.с.44).

З даних платіжного доручення №217 від 09 лютого 2022 року встановлено, що за подачу апеляційної скарги Київською обласною прокуратурою сплачено судовий збір у розмірі 6 810,00 гривень (том 2 а.с.72).

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської обласної прокуратури та апеляційну скаргу Державного підприємства "Білоцерківське лісове господарство" задовольнити.

Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 13 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-5448/15-19-сг від 07 серпня 2019 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , загальною площею 0,1200 га (кадастровий номер :06:001:0708) для індивідуального садівництва із земель сільськогосподарського призначення, розташованої на території Розкішнянської сільської ради Ставищенського району Київської області.

Усунути перешкоди у здійсненні державою в особі Київської обласної державної адміністрації (код 00022533) права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,1200 га кадастровий номер :06:001:0708 шляхом повернення її на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації від ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Київській області та ОСОБА_1 на користь Київської обласної прокуратури судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції по 2 270,00 гривень з кожного.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Київській області та ОСОБА_1 на користь Київської обласної прокуратури судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції по 3 405,00 гривень з кожного.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Київській області та ОСОБА_1 на користь Державного підприємства "Білоцерківське лісове господарство" судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції по 3 405,00 гривень з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова