РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Зуєвич Л.Л.,

за участю секретаря судового засідання - Кушніра Р.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (участі) учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_4 ) до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) /далі - Виконавча служба/ (адреса: 03036, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 76-А), про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

01.11.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 01.11.2021, за підписом представника позивача - адвоката Бондарчук Ю.Ю. (діє на підставі довіреності), в якій позивач просить:

- зняти арешт із всього майна та заборону його відчуження, що належить ОСОБА_1 , накладений постановою № АЕ 564002 від 20.12.2007 виданою державним виконавцем Виконавчої служби Чепурним В.М., зняти арешт зі всього майна та заборону на його відчуження, що належить ОСОБА_1 , накладений постановою про арешт майна від 30.09.2014 № ВП 44813533 Виконавчої служби;

- зняти арешт з квартири АДРЕСА_2 , з квартири АДРЕСА_3 , з 1/4 частки квартири АДРЕСА_4 , квартири АДРЕСА_5 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08.11.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надійшло.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/).

Обґрунтування позову

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження - накладено арешт на все нерухоме майно позивача.

В якості підстави для реєстрації обтяження зазначена Постанова № АЕ564002 від 20.12.2007 винесена державним виконавцем ДВС Солом`янського РУЮ в м. Києві - Чепурним В.М.

Окрім того, з інформації з Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що в межах ВП № 44813553 ВДВС Солом`янського РУЮ було винесено постанову про арешт майна від 30.10.2014 та зареєстровано заборону його відчуження.

Вказує, що за даними Єдиного реєстру боржників станом на 04.10.2021 інформація про наявність відкритих виконавчих проваджень відносно позивача відсутня.

Звертає увагу, що зі змісту відповіді Солом`янського РВ ДВС ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) від 20.07.2021 на заяву позивача також вбачається відсутність відкритих виконавчих проваджень відносно позивача.

Підсумовує, що наявність зареєстрованих обтяжень нерухомого майна порушує права позивача в частині розпорядження належним їй на праві власності майном.

Щодо правової позиції відповідача

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Копію ухвали про відкриття провадження та позовної заяви із доданими до неї матеріалами отримав 19.01.2022, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Жодних заяв, клопотань, пояснень з приводу позовних вимог або заперечень на позовні вимоги в будь-якій іншій формі від відповідача на адресу Солом`янського районного суду міста Києва не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити правову позицію відповідача щодо предмету спору.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

Зі змісту інформаційної довідки № 278258696 від 05.10.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, вбачаються наступні зареєстровані обтяження:

-Номер запису про обтяження: 7238142 від 06.10.2014; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 16284680 від 06.10.2014 16:23:01 державного реєстратора Управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві - Івашової О.В.; вид: арешт нерухомого майна; опис предмета обтяження: все нерухоме майно; особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 .

-Реєстраційний номер обтяження: 6429196 від 21.01.2008; підстава обтяження: постанова, АЕ 654002 від 20.02.2007 державного виконавця ВДВС Солом`янського РУЮ м. Києва - Чепурного В.М.; об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; Власник: ОСОБА_1 .

З інформації з Єдиного реєстру боржників станом на 04.10.2021, долученої до матеріалів справи, вбачається, що відомості про наявність відкритих виконавчих проваджень відносно позивача відсутні.

Також в матеріалах справи міститься відповідь Солом`янського РВ ДВС ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) від 20.07.2021 зі змісту якої також вбачається відсутність відкритих виконавчих проваджень відносно позивача ( ОСОБА_1 ).

За змістом листа Виконавчої служби, направленого у відповідь на ухвалу суду від 09.06.2022 про витребування доказів, у Виконавчій службі відносно боржника перебувало наступне виконавче провадження: № 44813533 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1256-1/07 виданого 28.08.2007 Солом`янським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг у розмірі 32 206,40 грн. 23.09.2014. державним виконавцем Кукурічко Л.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 15.12.2014 державним виконавцем Кукурічко Л.І., керуючись п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. При цьому, Виконавчою службою також повідомлено, що згідно Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 21.01.2008 за № 6429196 реєстратором: Дев`ята Київська державна нотаріальна контора накладено арешт згідно постанови АЕ 654002, від 20.12.2007, ВДВС Солом`янського РУЮ м. Києва. Зазначено, що надати більш детальну інформацію неможливо, оскільки зазначене виконавче провадження знищене відповідно до ч. 1, 2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби передані до архіву органу державної виконавчої служби, справи та виконавчі провадження, строк зберігання, яких закінчився, підлягають знищенню. Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень, за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання якого становить один рік.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд враховує, що обтяження нерухомого майна зареєстровані в 2008 та в 2014 роках.

З відповіді Солом`янського РВ ДВС ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) від 20.07.2021 вбачається, що відповідне виконавче провадження знищене відповідно до ч.ч. 1, 2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби, оскільки передані до архіву органу державної виконавчої служби справи та виконавчі провадження, строк зберігання, яких закінчився, підлягають знищенню.

З відповіді Виконавчої служби від 19.08.2021 № 124374 вбачається, що відповідне виконавче провадження знищене відповідно до ч.ч. 1, 2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби, оскільки передані до архіву органу державної виконавчої служби справи та виконавчі провадження, строк зберігання, яких закінчився, підлягають знищенню.

Разом з тим, суд бере до уваги, що за змістом ч. 1 р. Х Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби, підлягають передачі до архіву органу державної виконавчої служби лише завершені виконавчі провадження та виконавчі провадження, за якими виконавчий документ повернуто без прийняття до виконання.

Частиною першою статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Вимога про зняття арешту заявлена під час дії Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Відповідно до статті 56 ЗУ "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно з ст. 59 зазначеного Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, позов про зняття арешту з майна боржника може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 757/23139/18 (провадження № 61-14832св19).

Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права та є різновидом негаторного позову (пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 372/2904/17-ц, провадження № 14-496цс18).

Судом встановлено, що позивач є власником нерухомого майна, на яке накладено арешт.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За змістом ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права власності. Зокрема, встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач, не надавши відзиву до суду, наведені позивачем обставини не спростував.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту, оскільки позовні вимоги відповідають закону та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

При цьому суд враховує, що скасувати арешт в іншому порядку неможливо, оскільки виконавче провадження, під час якого накладено арешт, знищено за закінченням строків зберігання. Отже державний виконавець позбавлений можливості вирішити питання про звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку.

Судом не встановлено порушень прав третіх осіб у разі звільнення з-під арешту майна, що належить власнику.

Отже, наявність накладеного обтяження порушує права позивача, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо.

Таким чином, вимоги позивача обґрунтованими, у зв`язку з чим права позивача підлягають захисту шляхом зняття накладеного арешту в порядку ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 89, 141, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна,- задовольнити.

Зняти арешт та заборону відчуження з майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_4 ), зареєстрований 06.10.2014 Івашовою О.В. - державним реєстратором Управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції у м. Києві на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП № 44813533 від 30.09.2014 ВДВС Солом`янського РУЮ м. Києва, а також зареєстрований 21.01.2008 реєстратором Дев`ятої київської державної нотаріальної контори на підставі постанови АЕ 654002, 20.12.2007 державного виконавця ВДВС Солом`янського РУЮ м. Києва, а саме:

-квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);

-квартири АДРЕСА_5 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000);

-1/4 частини квартири АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00);

-квартири АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00).

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич