Справа № 127/9089/21
Провадження № 22-ц/801/2049/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 рокуСправа № 127/9089/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Денишенко Т. О., Рибчинського В. П.,

за участю секретаря судового засідання Бешлей Г. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за позовом виконавчого комітету Вінницької міської ради до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про приведення квартири до попереднього перед самочинним переплануванням стану,

за апеляційною скаргою представника виконавчого комітету Вінницької міської ради Кріпак Олени Миколаївни на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2022 року, ухвалене у складі судді Дернова В. В. в приміщенні суду в м. Вінниця, повний текст рішення складено 03.10.2022 року, -

в с т а н о в и в :

15.04.2021 року виконавчий комітет Вінницької міської ради (далі - ВК ВМР) звернувся до суду з позовом (вх № 26122) до ОСОБА_1 про приведення квартири до попереднього перед самочинним переплануванням стану.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18.03.2021 року до виконавчих органів міської ради звернулися мешканці будинку АДРЕСА_1 з скаргами з приводу дій ОСОБА_4 , яка розпочала будівельні роботи у квартирі АДРЕСА_2 , що призвело до пошкодження всього будинку.

За результатами візуального обстеження виявлено факт виконання будівельних робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_3 , а саме : виконано роботи з розбиранням азбестоцементних листів покрівлі (шифер), демонтажу несучих дерев`яних елементів даху (крокв, балок, обрешітки), демонтажу підлоги, виконання земляних робіт з влаштуванням траншей поряд з існуючим фундаментом житлового будинку та виїмки земляного полотні по всій площі квартири на глибину орієнтовно 50 см та частковий демонтаж несучої поперечної цегляної стіни (на яку опиралися балки перекриття), внаслідок чого утворились тріщини у несучих та огороджуючих конструкціях житлового будинку (внутрішні, зовнішні стіни, горище перекриття житлового будинку).

Документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, інформація щодо квартири АДРЕСА_3 в департаменті відсутні.

За повідомленням ДАБК ВМР ОСОБА_4 до виконавчого комітету Вінницької міської ради не зверталась, відповідного дозволу на перепланування не отримувала.

Фотоматеріали та акт обстеження будинку АДРЕСА_1 свідчать про те, що перепланування квартири АДРЕСА_2 спричинило погіршення стану сусідніх квартир в будинку, про що є неодноразові скарги мешканців будинку АДРЕСА_1 .

Зазначені факти свідчать про порушення вимоги п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 13 Постанови КМУ «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» № 466 від 13.04.2011 року.

Перепланування квартири АДРЕСА_2 здійснено самовільно, з порушенням встановленого законом порядку.

З огляду на зазначене, ВК ВМР просив :

-зобов`язати ОСОБА_1 привести квартиру АДРЕСА_3 до попереднього перед плануванням стану за власний рахунок.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.09.2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представником виконавчого комітету Вінницької міської ради Кріпак О. М. 01.11.2022 року подано засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу (вх №8199 від 02.11.2022 року), в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених в рішенні, фактичним обставинам справи, неповноту з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Стягнути з ОСОБА_1 на користь виконавчого комітету Вінницької міської ради судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3405 грн.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що :

-за результатами візуального обстеження спеціалістами департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради виявлено факт виконання будівельних робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_3 , а саме : виконано роботи з розбиранням азбестоцементних листів покрівлі (шифер), демонтажу несучих дерев`яних елементів даху (крокв, балок, обрешітки), демонтажу підлоги, виконання земляних робіт з влаштуванням траншей поряд з існуючим фундаментом житлового будинку та виїмки земляного полотні по всій площі квартири на глибину орієнтовно 50 см та частковий демонтаж несучої поперечної цегляної стіни (на яку опиралися балки перекриття), внаслідок чого утворились тріщини у несучих та огороджуючих конструкціях житлового будинку (внутрішні, зовнішні стіни, горище перекриття житлового будинку);

-зазначені факти свідчать про порушення вимоги п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 13 Постанови КМУ «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» № 466 від 13.04.2011 року.

Перепланування квартири АДРЕСА_2 здійснено самовільно, з порушенням встановленого законом порядку.

У відзиві, поданому через систему Електронний суд, (вх № 8534 від 16.11.2022 року) на апеляційну скаргу, ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що :

-попередні власники квартири ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не залучалися до участі у справі як співвідповідачі. ОСОБА_1 є власником квартири на підставі договору купівлі-продажу від 10.07.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу за реєстровим № 1614. На час проведення перепланування спірної квартири відповідач ОСОБА_1 не була її власником;

-01.07.2021 року між ВК ВМР та ОСОБА_1 було укладено договір про співпрацю, а згідно з актом № 1 здачі-приймання виконаних робіт відповідно до договору № 1 від 13.09.2021 року виконано аварійно-відновлювальні роботи житлового будинку по АДРЕСА_1 . Відповідно до повідомлення ВК ВМР від 29.07.2022 року № 01/00/011/137772 за інформацією, наданою департаментом житлового господарства міської ради, в зв`язку з відсутністю звернень від мешканців житлового будинку по АДРЕСА_1 у департаменті житлового господарства відсутня необхідність щодо проведення повторного обстеження вказаного вище житлового будинку.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_8 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_5 заперечили проти апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, дослідивши матеріали інвентарної справи № 21272 (36273887) на будинок в АДРЕСА_4, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 10.07.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н. В. за реєстровим № 1614, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.09.2022 року № 308817595 (т. 2, а. с. 25).

Попередніми власниками квартири АДРЕСА_3 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 26.01.2012 року, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради згідно з рішенням від 26.01.2012 року № 162, були ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

18.03.2021 року до виконавчих органів міської ради звернулися мешканці будинку АДРЕСА_1 з скаргами з приводу дій ОСОБА_4 , яка розпочала будівельні роботи у квартирі АДРЕСА_2 , що призвело до пошкодження всього будинку.

Фотоматеріали та акт обстеження будинку АДРЕСА_1 свідчать про те, що перепланування квартири АДРЕСА_2 спричинило погіршення стану сусідніх квартир в будинку, про що є неодноразові скарги мешканців будинку АДРЕСА_1 .

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час проведення перепланування спірної квартири ОСОБА_1 не була її власником. З огляду на обраний позивачем спосіб захисту - «зобов`язання ОСОБА_1 привести квартиру АДРЕСА_3 до попереднього перед переплануванням стану за власний рахунок» суд дійшов висновку, що такий спосіб захисту є неналежним і неефективним, а також позов пред`явлений до неналежного відповідача ОСОБА_1 , що є двома самостійними підставами для відмови у задоволенні позову.

Зазначений висновок суду першої інстанції зроблено за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального та з порушенням норм процесуального права з таких підстав.

Підставою для звернення до суду виконавчого комітету Вінницької міської ради стало те, що 16.03.2021 року до виконавчих органів міської ради звернулися мешканці будинку АДРЕСА_1 з скаргами з приводу дій ОСОБА_4 , яка розпочала будівельні роботи у квартирі АДРЕСА_2 , що призвело до пошкодження всього будинку.

За результатами візуального обстеження комісією виявлено факт виконання будівельних робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_3 , а саме : виконано роботи з розбиранням азбестоцементних листів покрівлі (шифер), демонтажу несучих дерев`яних елементів даху (крокв, балок, обрешітки), демонтажу підлоги, виконання земляних робіт з влаштуванням траншей поряд з існуючим фундаментом житлового будинку та виїмки земляного полотні по всій площі квартири на глибину орієнтовно 50 см та частковий демонтаж несучої поперечної цегляної стіни (на яку опиралися балки перекриття), внаслідок чого утворились тріщини у несучих та огороджуючих конструкціях житлового будинку (внутрішні, зовнішні стіни, горище перекриття житлового будинку).

Згідно ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» будь яке будівництво та будівельні роботи мають відбуватися після отриманого дозволу на будівництво.

Згідно ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Судами встановлено, що документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, щодо квартири АДРЕСА_3 ні у відповідача ні в департаменті немає.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила № 76), визначено, що реконструкція жилого будинку - комплекс будівельних робіт, спрямованих на поліпшення експлуатаційних показників приміщень житлового будинку шляхом їх перепланування та переобладнання, надбудови, вбудови, прибудови з одночасним приведенням їх показників відповідно до нормативно-технічних вимог.

У відповідності до пп. 1.4.1 п. 1.4 Правил № 76 переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Згідно з пп. 1.4.4 п. 1.4 Правил № 76 переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається.

Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Відповідно до пп. 1.4.5 п. 1.4 Правил № 76 для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи:

- копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення;

- копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку;

- проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку;

- згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.

За змістом пп. 1.4.6 п. 1.4 Правил № 76 власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

У разі, якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, питання відшкодування вартості цих робіт власником, наймачем (орендарем) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення вирішується у судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

За повідомленням ДАБК ВМР ОСОБА_4 до виконавчого комітету Вінницької міської ради не зверталась, відповідного дозволу на перепланування не отримувала.

Фотоматеріали та акт обстеження будинку АДРЕСА_1 свідчать про те, що перепланування квартири АДРЕСА_2 спричинило погіршення стану сусідніх квартир в будинку, про що є неодноразові скарги мешканців будинку АДРЕСА_1 .

У свою чергу відповідач не довів, що нею не порушено вимоги статті 152 ЖК Української РСР у редакції, що була чинною на час вирішення справи, оскільки не надано доказів, що існуюче перепланування (реконструкція) квартири відбулося без втручання у несучі конструкції чи інженерні системи загального користування, а про призначення відповідної експертизи захисники відповідача клопотань не заявляли.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що перепланування квартири АДРЕСА_2 здійснено самовільно, з порушенням встановленого законом порядку.

Зазначені факти свідчать про порушення вимоги п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 13 Постанови КМУ «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» № 466 від 13.04.2011 року.

Згідно з ч. 2, 5 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1992 року № 572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 р. № 45), власник квартири зобов`язаний не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, порушують умови проживання громадян (далі - Правила № 572).

За змістом п. 4 Правил № 572 власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на: переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.

У судовому засіданні представник апелянта пояснила, що на засіданні Вінницької міської ради з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайної ситуації Вінницької міської ради 01.09.2022 року протоколом № 22 прийнято рішення про вжиття заходів з попередження виникнення надзвичайної ситуації, пов`язаної із незадовільним технічним станом багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 . Згідно протоколу, встановлено, що звітом про проведення технічного обстеження житлового будинку «літ. Г» по АДРЕСА_1 встановлено втручання в несучі конструкції житлового будинку (літ. Г) по АДРЕСА_1 , пов`язаної з раптовим руйнуванням житлового будинку (п.1.2 Кваліфікаційних ознак надзвичайних ситуацій, затверджених наказом МВС України від 06.08.2018 р. №658). Під технічним обстеженням були оглянуті основні несучі та огороджувальні конструкції житлового будинку (літ. Г) по АДРЕСА_1 та технічний паспорт: інв. Справа № 491 від 19.10.2017 р..

Технічним звітом ТОВ «ПКВ» від 30.08.2021 року встановлений технічний стан існуючого будинку АДРЕСА_1 та зазначено, що даний об`єкт непридатний для нормальної експлуатації.

01.07.2021 року між ВК ВМР та ОСОБА_4 було укладено договір про співпрацю, а саме пунктами 3.1.1, 3.1.2 передбачено наступне :

3.1.1 Забезпечити у повному обсязі за власні кошти фінансування капітального ремонту об`єкта, а саме над квартирами АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 та АДРЕСА_3 (в т. ч. проектних робіт) за цим договором. Проект капітального ремонту погодити із співвласниками будинку;

3.1.2 На підставі окремих договорів здійснити за власний рахунок відновлювальні роботи в квартирі АДРЕСА_6 (спільні стіни коридору та кімнати з квартирою АДРЕСА_2 ), АДРЕСА_7 (спільна стіна з квартирою АДРЕСА_3 та квартирою АДРЕСА_1 (спільна стіна коридору та кімнати з квартирою АДРЕСА_8 з метою усунення недоліків, що виникли внаслідок будівельних робіт за вищевказаною адресою.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вінницький апеляційний суд вважає, що позивачем надано суду достатньо доказів, які підтверджують обґрунтованість позовних вимог, а відповідачем не спростовано надані позивачем докази.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_4 є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки сааме ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_3 .

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати від 03 листопада 2021 року в справі № 756/6840/16 (провадження № 61-4435св20) зазначено, що «належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача».

Згідно зі статтею 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (частини четверта - п`ята статті 319 ЦК України).

Суд апеляційної інстанції вважає також помилковими висновки суду першої інстанції про те, що позивачем обрано неефективним спосіб захисту, оскільки обраний позивачем спосіб захисту (зобов`язати ОСОБА_1 привести квартиру АДРЕСА_3 до попереднього перед плануванням стану за власний рахунок) є належним способом захисту та відповідає чинному законодавству України п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України - відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до пункту 1-4 частини першої статті 367 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість аргументів апеляційної скарги, відтак рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог. План-поверх по будинку літ «Г» по АДРЕСА_4 від 21.12.2005 року (з відміткою змін немає 30.11.2011 року) є невід`ємною частиною постанови суду.

Зважаючи, що відновлення становища, яке існувало до порушення потребує виконання технічних робіт, колегія суддів приходить висновку, що приведення квартири АДРЕСА_3 до попереднього стану має відповідати схематичному плану, що містить в матеріалах інвентарної справи № 21272 (36273887) реєстровий № 136 від 21.12.2005 року та складений до самочинного перепланування.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника виконавчого комітету Вінницької міської ради Кріпак Олени Миколаївни задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2022 року у даній справі скасувати та ухвалити нове.

Позов виконавчого комітету Вінницької міської ради до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Департаменту архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про приведення квартири до попереднього перед самочинним переплануванням стану, задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 привести квартиру АДРЕСА_3 до попереднього перед плануванням стану за власний рахунок.

План-поверх по будинку літ «Г» по АДРЕСА_4 від 21.12.2005 року (з відміткою змін немає 30.11.2011 року) є невід`ємною частиною постанови суду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Т. О. Денишенко

В. П. Рибчинський

Повний текст постанови складено 02.01.2023 року.