Справа № 314/4780/21
Провадження № 2/314/284/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2022 року м.Вільнянськ

Справа № 314/4780/21;

провадження № 2/314/284/2022;

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Румянцева А.М.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ;

- відповідач ОСОБА_2 ;

- відповідач Петро-Михайлівська сільська рада Запорізького (Вільнянського) району Запорізької області;

- третя особа Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області;

- третя особа ТОВ «СИНЕРГІЯ», землевпорядник Кондрашова І.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вільнянськ в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Петро-Михайлівської сільської ради, треті особи: Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області, ТОВ «СИНЕРГІЯ» землевпорядник Кондрашова І.М., про визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акту на земельну ділянку, скасування державної реєстрації на земельну ділянку,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Дерев`янко І.О.,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Кравченка В.В.,

стислий виклад позиції сторін.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Жоніренко І.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Петро-Михайлівської сільської ради, треті особи: Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області, ТОВ «СИНЕРГІЯ» землевпорядник Кондрашова І.М., про визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акту на земельну ділянку, скасування державної реєстрації на земельну ділянку.

В обґрунтування позову посилається на те, що матері позивача, ОСОБА_3 , на праві власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 , на підставі акту від 07 квітня 1992 року, затвердженого виконавчим комітетом Вільнянської районної Ради народних депутатів Запорізької області, про передачу у власність житлового будинку переселенцю згідно Постанови Ради Міністрів СРСР від 13 березня 1959 року за № 859, та зареєстрованого в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації 16 вересня 1992 року за реєстровим № 130, реєстрова книга № 4.

Відповідно до відомостей, викладених у технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_1 , складеного 18 січня 2000 року ЗМБТІ, житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 994 кв. м, із них: 115 кв. м під будівлями, 362 кв. м грунт , під садом -158 кв. м, під городом - 359 кв. м.

На підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 20 січня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області Сіротенко Г.О., зареєстрованого в реєстрі за № 50, ОСОБА_3 продала позивачу, ОСОБА_1 , житловий будинок АДРЕСА_1 .

16 травня 2001 року в ЗМБТІ було зроблено реєстраційний напис на правовстановлюючому документі - договорі купівлі-продажу, та за ОСОБА_1 на підставі зазначеного договору в ЗМБТІ було зареєстровано право приватної власності вцілому на житловий будинок АДРЕСА_1 , та записаний за № 130 у реєстровій книзі № 4.

На протязі всього часу після придбання житлового будинку позивач був та на сьогоднішній день є землекористувачем всієї земельної ділянки, обробляв всю земельну ділянку, а також і ту частину, яка знаходиться під городом, площею 359 кв.м. Як землекористувач, позивач здійснював податкові платежі за земельну ділянку спочатку до сільської ради, потім до податкового органу, що підтверджується листом ГУ ДПС у Запорізькій області ДПС України за № 25616/14/08-01-04-34 від 29.10.2020 р., відповідно до якого Вільнянський відділ податків і зборів з фізичних осіб управління податкового адміністрування повідомив, що за даними інформаційної системи «Податковий блок» ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , обліковується, як платник земельного податку з фізичних осіб на земельні ділянку, площею 0,09 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та за обліковими даними сплатив земельний податок з фізичних осіб за період з 2013 по 2020 рік. Згідно Переліку типових документів, що створюють під час діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 р. № 578/5, термін зберігання документів щодо оподаткування та справляння обов`язкових платежів становить 5 років, у зв`язку з чим немає можливості надати інформацію за попередній період. Проте, позивач підтверджує сплату ОСОБА_1 земельного податку копіями квитанцій - станом на 28.12.2011 р., станом на 29.10.2012 р., які додано до позовної заяви.

04.12.2020 р. Петро-Михайлівська сільська рада на сесії винесла рішення № 15, яким ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці загальною площею 994 кв. м.

З метою замовлення та виготовлення технічної документації, ОСОБА_1 звернувся до землевпорядника та отримав у червні 2021 року відмову, оскільки з`ясувалось, що є накладки земельних ділянок. Одночасно з`ясувалось, що відповідач ОСОБА_2 , який є сусідом суміжної-земельної ділянки навпроти, приватизував земельну ділянку під городом позивача площею 359 кв. м. При цьому, він не погоджував з позивачем, як сусідом, меж земельної ділянки в натурі.

Відповідно до витребуваної інформації від державних органів з`ясувалося, що 21.05.2009 року Гнаровська сільська рада Вільнянського району Запорізької області за № 9 винесла рішення «Про затвердження технічної документації землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 ». При цьому, з ОСОБА_1 , як власником житлового будинку та землекористувачем, не погоджувалися межі земельної ділянки в натурі. Про дії ОСОБА_2 щодо його частини земельної ділянки йому навіть не було відомо.

Як вбачається з інформації з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, технічна документація на спірну земельну ділянку була виготовлена в 2008р.

Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯЕ, номер 613412, від 9 грудня 2009 року, ОСОБА_2 на підставі рішення органу державної влади або органу місцевого самоврядування - рішення сесії Гнаровської сільської Ради, 9 від 21.05.2009 р. є власником земельної ділянки, площею 0,0800 га, яка розташована АДРЕСА_2 . Цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Державний акт складено у двох примірниках, один виданий власнику, другий - зберігається в відділі Держкомзему у Вільнянському районі Запорізької області. На плані меж земельної ділянки зазначено опис меж : А до Б - землі Гнаровської сільської ради, Б до В - земельна ділянка гр. ОСОБА_4 , В до Г - землі Гнаровської сільської ради, Г до А - земельна ділянка гр. ОСОБА_5 . Межі земельної ділянки, яка використовується позивачем ОСОБА_1 , зазначена, як ВГ та ширині становить 14,89 кв. м.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ- 021 від 22.03.2021 р. кадастровий номер земельної ділянки, площею 0,08 га, яка розташована АДРЕСА_2 , зазначено :06:001:0030. Вид використання земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка). Технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок складена 16.12.2008 року ТОВ «СИНЕРГІЯ», ОСОБА_6 . Орган, який зареєстрував 11.12.2009 р. земельну ділянку - ЗРФ ДП «Центр ДЗК».

Таким чином, із наданої інформації встановлено, що відбувся поділ та об`єднання, яке позивач вважає незаконним, земельної ділянки, землекористувачем якої був станом на 16.12.2008 року ОСОБА_2 , та об`єднання з частиною земельної ділянки, городом, площею 359 кв. м, землекористувачем якої є позивач ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 вважає, що зазначена технічна документація є незаконною, а наслідки від складання цієї документації позбавили його користування частиною земельної ділянки, площею 359 кв. м, яка виділена саме йому, про що зазначено в технічному паспорті на житловий будинок позивача, та є його городом. На кадастровому плані земельної ділянки :06:001:0030 по межі ВБ, що є суміжною з земельною ділянкою гр. ОСОБА_4 , зазначено, що ця лінія складається із двох частин - 16.72 кв. м та 36.85 кв. м, що свідчить про те, що земельна ділянка з відміткою 16,72 кв. м була захоплена від лінії ВГ - від землі Гнаровської сільської ради, землекористувачем, користувачем якої є позивач.

У зв`язку з тим, що у ОСОБА_1 , як землекористувача, було фактично відібрана частина земельної ділянки, площа якої 359 кв. м та яка була виділена ОСОБА_1 , як зазначено в технічному паспорті на житловий будинок, та є городом позивача, відповідно до відповіді ФОП ОСОБА_7 від 07 червня 2021 року, до якого позивач звернувся для виготовлення технічної документації по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою АДРЕСА_1 , на площу 0,0994 га, не вбачається можливим з причин накладки земельної ділянки за вказаною площею на сусідні (суміжні) земельні ділянки, неможливо виготовити технічну документацію на всю земельну ділянку, а лише на площу 0.0642 га, що є площею - земельної ділянки, що включає: 115 кв. м - під будівлями, 362 кв. м - грунт, під садом - 158 кв. м (115 кв. м + 362 кв. м + 158 кв. м = 635 кв. м), тобто за виключенням мого городу, площею - 359 кв. м.

На теперішній час, як і на 2008-2009 р.р., позивач користується своїм городом, вирощує кожного року там овочі, тобто позивач є користувачем цієї ділянки. Гнаровська сільська рада, а на теперішній час Петро - Михайлівська сільська рада Вільнянського району Запорізької області, не мала до позивача жодних вимог та претензій щодо користування земельною ділянкою, тим паче, що позивач сплачує земельний податок.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Дерев`янко І.О. у судовому засіданні на позові наполягали, просили позов задовольнити в повному обсязі на тих підставах, що в ньому зазначені.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Кравченко В.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив відмовити.

Представник відповідача Петро - Михайлівської сільської ради Запорізького (Вільнянського) району Запорізької області адвокат Сашков М.В. надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами не згодні на підставах зазначених у відзиві від 19.09.2022.

Представники третіх осіб - Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області та ТОВ «СИНЕРГІЯ», землевпорядник Кондрашова І.М., у судове засідання не з`явились, заяв чи клопотань до суду не надали.

У судовому засіданні надали свої пояснення свідки: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 02.11.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання в приміщенні Вільнянського районного суду Запорізької області; роз`яснено права сторін.

23.11.2021 на електронну адресу суду від представника ГУ Держгеокадастру в Запорізькій області Гурильова А.С. надійшли письмові пояснення.

01.12.2021 від представника позивача адвоката Жовніренка І.В. на електронну адресу суду надійшла уточнена позовна заява.

22.12.2021 від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Зіменко О.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про закриття провадження по справі.

14.01.2022 від представника позивача адвоката Жовніренка І.В. до суду надійшло клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 14.01.2022 задоволено клопотання представника позивача, витребувано докази по справі.

25.01.2022 позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву про виклик свідків.

18.01.2022 від представника відповідача Петро - Михайлівської сільської ради Запорізького (Вільнянського) району Запорізької області адвоката Сашкова М.В. до суду надійшло клопотання про повернення позовної заяви та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

19.09.2022 від представника відповідача Петро - Михайлівської сільської ради Запорізького (Вільнянського) району Запорізької області адвоката Сашкова М.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву.

21.09.2022 від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Кравченка В.В. до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи відомостей про сплату ОСОБА_2 податків на спірну земельну ділянку та про допит свідків.

27.09.2022 на електронну адресу суду від Запорізького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги надійшла відповідь на запит суду.

Ухвалою від 02.11.2022 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив

Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу від 20.01.2000року, який був укладений з його матір`ю ОСОБА_3 (а.с. 11). Відповідно до відомостей, викладених у технічному паспорті на житловий будинок, позивач також є користувачем земельної ділянки, площею 994кв.м, із них: 115кв.м під будівлями, 362кв.м грунт, під садом 158кв.м, під городом 359кв.м (а.с.14).

ОСОБА_1 звернувся з заявою до Петро-Михайлівської сільради для передання йому у власність земельну ділянку, якою він користується, про що 04.12.2020 рішенням № 15 йому був наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 площею 0,0994га із земель житлової забудови комунальної власності сільської ради (а.с. 36).

Під час вирішення питання про виготовлення технічної документації позивачу стало відомо, що її виготовити неможливо з причин накладення земельної ділянки за вказаною адресою на сусідні (суміжні) земельні ділянки (а.с. 34), а саме з земельною ділянкою кадастровий номер 221681000:06:001:0030 власником якої є ОСОБА_2 .

Таким чином, позивач вважає, що під час оформлення земельної ділянки відповідачем ОСОБА_2 , він збільшив свою земельну ділянку за рахунок земельної ділянки якою постійно користувався ОСОБА_1 , а саме площе під огород 359кв.м.

У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.

У відповідності до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із ч.1 ст.15, частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права або інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

За змістом ч.ч.2, 3 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно із ч.1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до вимог ст.116 ЗК України, громадяни набувають права власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, зокрема шляхом приватизації земельних ділянок, які перебувають у їх користуванні.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлений ст.118 ЗК України та, серед іншого, передбачає розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із встановленням (відновленням) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріпленням межовими знаками.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в містах - не більше 0,10 гектара.

Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Порядок погодження і затвердження документації із землеустрою, а також повноваження органів виконавчої влади у частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок передбачені у статтях 186, 186-1 ЗК України.

Відповідно до ч.6 ст.186-1 ЗК України, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Згідно із ст.55 Закону України «Про землеустрій», встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), серед іншого, включає: план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів); кадастровий план земельної ділянки; акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, що включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Як слідує із положень ст.ст.106, 107 ЗК України, власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

У випадках, коли у такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

На виконання ст.ст.106,107 ЗК України, ст.ст.14, 55 Закону України «Про землеустрій» та з метою визначення порядку встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року №376 затверджено та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 року за №391/17686 Інструкцію про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками.

Відповідно до ІV розділу цієї Інструкції, відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок.

У пункті 3.12. Інструкції зазначено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Отже, для виключення можливої неузгодженості (спорів) щодо межі земельних ділянок земельне законодавство передбачає при вирішенні питання про визначення і відновлення меж земельних ділянок погодження цих меж із суміжними власниками та землекористувачами.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 580/168/16-ц зроблено висновок, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Таким чином, погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є «погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами». Із цього зовсім не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Видається, що погодження полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови (якщо вони озвучені). Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки - правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним.

Відповідно до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу від 20.01.2000року, який був укладений між ним та його матір`ю ОСОБА_3 (а.с. 11). Відповідно до відомостей викладених у технічному паспорті на житловий будинок, позивач також є користувачем земельної ділянки, площею 994кв.м, із них: 115кв.м під будівлями, 362кв.м грунт, під садом 158кв.м, під городом 359кв.м.

Під час вирішення позивачем питання про приватизацію земельної ділянки йому стало відомо, що земельна ділянка кадастровий номер 232158100:05:001:0030 власником якої є ОСОБА_13 накладається на земельну ділянку площею 359кв.м. землекористувачем якої є позивач, що також підтверджується актом обстеження від 14.09.2020. В якому зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований та мешкає позивач ОСОБА_1 , який є власником будинку та користується земельною ділянкою 2,11сотки з 16.05.2001року. З 1991року вказаною земельною ділянкою користувалась мати позивача ОСОБА_3 , за заявою відмови від даної земельної ділянки ОСОБА_12 (яка мешкала в будинку за адресою АДРЕСА_2 ).

В судовому засідання в якості свідка була допитана ОСОБА_12 яка мешкала в будинку АДРЕСА_2 , яка пояснила, що коли проходив розподіл земель в селі, земля під город площею 359кв.м. відносилась до її будинку, так як вона не обробляла город вона віддала його в користування сусідці ОСОБА_3 , але документально це через сільраду вони не оформляли.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_8 пояснили в судовому засіданні, що спірною земельною ділянкою, яка видавалась в селі під город постійно користувалась ОСОБА_3 а з часом її син ОСОБА_1 , на підставі яких документів їм не відомо.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що коли проходив розподіл земель в їх селі (село Вербове (Жовтневе)), вона працювала в сільській раді і їй достеменно відомо, що спірна земельна ділянка була виділена як город і закріплена за будинком яким зараз належить ОСОБА_2 , але цією землею користувалась ОСОБА_3 мати позивача так як ОСОБА_16 (яка раніше мешкала в будинку по АДРЕСА_2 ) цією землею не користувалась, документально це сільрадою не було закріплено.

Відповідно до акту погодження меж земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 межі було погоджено з суміжним землекористувачем ОСОБА_5 , та представником сільради (а.с.94, обор а.с. 97).

Як на підставу своїх вимог позивач посилається на те, що спірну земельну ділянку було передано у власність ОСОБА_2 при цьому з ним як з суміжним землекористувачем не було погоджено межу між земельними ділянками.

Отже для вирішення даного спору, суду належить з`ясувати, чи правильно було узгоджено межу між спірними земельними ділянками та чи дійсно були порушені права позивача.

З матеріалів справи вбачається, що Рішенням Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 9 від 21.05.2009 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку розташовану на території Гнаровської сільської ради в АДРЕСА_2 , площею 0,0800га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Та передано безоплатно у власність ОСОБА_2 (а.с. 23). ОСОБА_2 отримав державний акт на земельну ділянку 0,0800га, кадастровий номер 232158100:05:001:0030 (а.с.12)

Рішенням Петро-Михайлівської сільської ради № 15 від 04.12.2020 надано дозвіл гр. ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 площею 0.0994га із земель житлової забудови комунальної власності сільської ради (а.с. 36).

Під час вирішення позивачем питання про приватизацію земельної ділянки йому стало відомо, що земельна ділянка кадастровий номер 232158100:05:001:0030 власником якої є ОСОБА_13 накладається на земельну ділянку площею 359кв.м. землекористувачем якої є він позивач.

Відповідно до відомостей наданих Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 232158100:05:001:0030 в Державному земельному кадастрі відсутні (а.с. 51-52, 53). Тобто не можливо встановити чи пересікаються спірні земельні ділянки і яким чином (в матеріалах справи відсутній висновок будь якого органу щодо землеустрою). Згідно з частиною шостою десятою статті 118 Закону України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку тощо у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної селищної ради за місцезнаходженням земельної ділянки та її орієнтовані розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача.

На підставі викладеного суд вважає, що позивач та його представник, не створивши умови для своєчасного, всебічного та повного встановленню всіх обставин справи та не скориставшись своїми правами щодо надання суду переконливих доказів на обґрунтування позовних вимог, мають нести всі негативні наслідки не вчинення процесуальної дії, а саме не надання документів щодо виділення в користування спірної земельної ділянки за житловим будинком який належить позивачу, так як технічний паспорт на будинок не є документом який підтверджує право користування землею, а також виділення(закріплення) землі за відповідним будинком, не проведенні експертизи та не доведення своєї позиції по справі (яка перебуває на розгляді суду з 27.10.2021 року), лист ФОП ОСОБА_7 не є належним доказом перетинання земельних ділянок, так як це документально не підтверджено, тому суду не зрозуміло як ОСОБА_7 надав відповідь про перетинання земельних ділянок.

За встановлених обставин, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів та положень діючого земельного законодавства України, зважаючи на те, що суду не було надано належних, допустимих та беззаперечних доказів того, що земельна ділянка, що була передана у власність ОСОБА_2 збільшена за рахунок земельної ділянки яка знаходилась в користуванні ОСОБА_1 , внаслідок чого порушено права позивача, враховуючи, що непогодження меж між земельними ділянками само по собі не є підставою для визнання незаконним та скасування рішення сільради, оскільки погодження меж є допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки та самостійного значення не має, так як не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

В порядку ст.141 ЦПК України, судові витрати відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

у задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Петро-Михайлівської сільської ради, треті особи: Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області, ТОВ «СИНЕРГІЯ» землевпорядник Кондрашова І.М., про визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсним та скасування державного акту на земельну ділянку, скасування державної реєстрації на земельну ділянку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 26.12.2022.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Петро-Михайлівська сільська рада Запорізького (Вільнянського) району Запорізької області, , адреса: Запорізька область, Запорізький (Вільнянський) район, село Петро-Михайлівка, вулиця Миру, будинок 70.

Третя особа: Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області, , адреса: місто Запоріжжя, вулиця Українська, будинок 50.

Третя особа: ТОВ «СИНЕРГІЯ», землевпорядник Кондрашова І.М., , адреса: місто Запоріжжя, вулиця Комарова, будинок 2

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

26.12.2022