ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/407/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2022 року Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Якусика О.В., за участю секретаря судового засідання Погорелої Н.М., представника позивача - адвоката Лілякова О.А., представників відповідача-1 - адвоката Наливайко С.П., адвоката Виговської Л.В., представника відповідача-2 - адвоката Панова В.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», у якому просив:

зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 належним йому на праві спільної сумісної власності приміщенням загального користування - коридором п`ятого поверху багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 шляхом демонтажу самочинно встановленої перегородки з дверима біля квартири АДРЕСА_1 та привести за свій рахунок вказане приміщення загального користування до попереднього стану;

зобов`язати ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» з метою дотримання прав позивача на створення безпечних умов проживання виконати вимоги ГУ ДСНС України в місті Києві, зазначені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 20 серпня 2021 року № 345. а саме здійснити демонтаж самочинно встановленої перегородки з дверима біля квартири АДРЕСА_1 та привести приміщення загального користування - коридор п`ятого поверху у відповідність до технічної документації багатоквартирного будинку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 та проживає разом зі своєю сім`єю. У квартирі АДРЕСА_1 поруч з квартирою позивача проживає відповідач ОСОБА_2 , який є власником даної квартири. У 2009 році ОСОБА_2 самовільно встановив перегородку у коридорі загального користування, що спричиняє перешкоди позивачу у вільному користуванні загальним коридором. На неодноразові зауваження відповідач не реагує. ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», де від 24 травня 2019 року складено акт обстеження місць загального користування п`ятого поверху в будинку та виявлено перепланування в коридорі, яке здійснене власником квартири АДРЕСА_1 шляхом встановлення перегородки з влаштуванням дверного прорізу. Встановлена перегородка порушує право спільної власності позивача, оскільки фактично зменшено розмір загального коридору.

Як зазначає позивач, він неодноразово звертався до ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», про що було складено акти та приписи щодо демонтажу встановленої перегородки, проте відповідач свідомо ігнорує приписи.

На звернення позивача до Дарницького ГУ ДСНС України в місті Києві, він отримав відповідь від 05 серпня 2019 року №22/2377 про те, що Дарницьким ГУ ДСНС України в місті Києві проведено позапланову перевірку додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту території та приміщень житлового будинку АДРЕСА_1 . За результатами перевірки виявлені порушення зазначені в акті від 26 липня 2019 року № 797 та приписі від 26 липня 2019 року.

05 вересня 2019 року ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» направила ОСОБА_2 припис, запропонувало ОСОБА_2 у термін до 05 жовтня 2019 року демонтувати самовільно влаштовану перегородку з дверима в коридорі загального користування, не передбачену проектом будівництва, привести коридор до попереднього стану за власні кошти.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

7 лютого 2022 року ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» подало відзив на позовну заяву, у якому вважає необґрунтованими заявлені до нього позовні вимоги.

Заперечення проти позову відповідач мотивує тим, що ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» здійснює обслуговування будинку АДРЕСА_1 на підставі розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 30 вересня 2008 року № 1262 «Про затвердження актів про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» і не є суб`єктом, який порушує права позивача щодо спільної сумісної власності на приміщення загального користування у будинку і не є організацією, яка має право на проведення монтажних та демонтажних робіт у будинку.

Відповідач зазначає, що не є співвласником місць загального користування у будинку, не є власником/балансоутримувачем багатоквартирного будинку, а є лише організацією, яка надає житлово-комунальні послуги, а саме послугу з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій на підставі укладеного з співвласниками договору.

Відповідач вважає, що позивач не обґрунтував порушення ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» вимог у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей та умов проживання.

11 березня 2022 року ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що він не здійснював жодних дій, які б могли порушити права позивача щодо користування коридором п`ятого поверху та не встановлював перегородку та двері біля квартири АДРЕСА_1 , що він є власником квартири АДРЕСА_1 з 15 вересня 2009 року і на момент набуття прав на квартиру перегородка з дверима вже була встановлена. При цьому він не отримував від забудовника план п`ятого поверху, а отже не знав і не повинен був знати, що зазначена перегородка не передбачена планом поверху, а тому не є особою, яка має відповідати за цим позовом.

ОСОБА_2 вказував, що наданий в обґрунтування позовних вимог акт від 24 травня 2019 року, складений співробітниками ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», не є належним доказом здійснення ним будь-яких дій щодо встановлення перегородки.

Відповідач також наголошує, що позивачем не обґрунтовано яким чином встановлена перегородка спричиняє суттєву пожежну небезпеку мешканцям будинку, а надані позивачем приписи та акти Дарницького РУ ГУ ДСНС України у м. Києві складені щодо ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та не містять відомостей про порушення цих правил ОСОБА_2 .

При цьому, згідно з описом виявлених порушень вимог законодавства ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» у цьому акті, зазначено про самовільне встановлення перегородки біля квартири АДРЕСА_1 , що є порушенням п. 21 розділу ІІ Правил пожежної безпеки.

Натомість зміст вказаного пункту Правил визначає умови нового будівництва, реконструкції, реставрації, технічного переоснащення або капітального ремонту приміщень, до яких не відноситься встановлення перегородки

25 липня 2022 року представник позивача - адвокат Ліляков О.А. подав клопотання про витребування у ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» належним чином засвідченої копії договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 29 травня 2020 року, укладеного між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та співвласниками будинку АДРЕСА_1 .

Протокольною ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 28 липня 2022 року клопотання представника позивача задоволено та витребувано у ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» зазначений договір.

30 серпня представник ОСОБА_2 - адвокат Наливайно С.П. подала клопотання про долучення до матеріалів справи висновку експерта за результатами проведення будівельно-тенічної експертизи від 15 серпня 2022 року № 9986.

У жовтні 2022 року представник ОСОБА_1 подав письмові пояснення, у яких зазначив, що ОСОБА_2 був раніше і на цей час є власником квартири АДРЕСА_1 , до нього інших власників цього об`єкту нерухомості не було; планом п`ятого поверху будинку з експлікацією внутрішніх площ квартир та приміщень загального користування, наявності цієї перегородки біля квартири АДРЕСА_1 не передбачено; встановлення перегородки ОСОБА_2 також підтверджено актом від 24 травня 2019 року ТОВ «Ковальська-Житлосервіс».

Долучений до матеріалів справи висновок експерта від 15 серпня 2022 року № 9986 будівельно-технічної експертизи, зроблений на замовлення ОСОБА_2 , на думку представника позивача є неналежним доказом у справі, оскільки не стосується предмета спору у цій справі. Так, самовільне встановлення перегородки та зменшення у такий спосіб площі коридору загального користування порушує право спільної сумісної власності інших власників квартир, а тому для вирішення справи відсутня потреба у дослідженні технічних питань, пов`язаних з улаштуванням перегородки.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як передбачено статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Суд встановив, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є відповідно власниками квартир АДРЕСА_4 і АДРЕСА_1 .

Листом від 04 серпня 2021 року № 101/5486/04 Дарницька районна у місті Києві державна адміністрація повідомила, що будинок АДРЕСА_1 передано в експлуатацію ТОВ «Ковальська-Житлосервіс».

Відповідно до акту ТОВ «Ковальська-Житлсервіс» від 24 травня 2019 року встановлено, що власник квартири АДРЕСА_1 в коридорі загального користування п`ятого поверху здійснив перепланування, шляхом встановлення перегородки з влаштуванням дверного прорізу.

28 травня 2019 року № 127 ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» винесла припис власнику квартири АДРЕСА_1 , запропонувавши протягом тридцяти днів з моменту отримання даного припису відновити з приведенням до попереднього стану відповідно до проектної документації та вимог Правил пожежної безпеки в Україні коридор загального користування.

08 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві заявою з проханням провести перевірку та притягнути до відповідальності керівництво ТОВ «Ковальська-Житлосервіс».

05 серпня 2019 року Дарницьке районне управління ГУ ДНС у м. Києві повідомило ОСОБА_1 про проведення позапланової перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту території та приміщень житлового будинку АДРЕСА_1 , підтвердження факту влаштування в місцях загального коридору перегородок з дверима, не передбачених проектом будівництва, однак факту перенесення комунікацій, шлейфів автоматичної пожежної сигналізації встановити не вдалося, у зв`язку з тим, що власник кв. АДРЕСА_1 не відчинив вхідні двері, система протипожежного захисту в житловому будинку знаходиться в працездатному стані.

05 вересня 2019 року ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» винесла припис-повідомлення власнику кв. АДРЕСА_1 та повідомила про необхідність у термін до 05 жовтня 2019 року демонтувати самовільно влаштовану перегородку з дверима в коридорі загального користування, не передбачену проектом будівництва, та привести коридор загального користування до попереднього стану за власні кошти.

У відповідь на припис-повідомлення ОСОБА_2 повідомив ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», що встановлений конструктивний елемент (перегородка) не порушує прав власників інших квартир, додатково забезпечує власника та мешканців кв. АДРЕСА_1 право на охорону та захист житла, враховуючи, що в кв. АДРЕСА_4 розташовано офісне приміщення, а в будинку хостели.

Листом від 07 жовтня 2019 року № 921 ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» звернулась до ОСОБА_2 з вимогою демонтажу перегородки в місцях загального користування.

Дарницьким РУ ГУ ДСНС України в м. Києві від 26 липня 2019 року складено акт № 797 за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки. Встановлено, що в загальних коридорах поверхів самовільно влаштовані перегородки з дверима, не передбачені проектом будівництва і які перешкоджають димовидаленню із коридорів в разі виникнення пожежі та вільного доступу до пожежних кранів.

Дарницьке РУ ГУ ДСНС України в м. Києві 26 липня 2019 року винесли припис ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» № 494; 22 березня 2019 року припис № 208 про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки; 24 липня 2020 року припис № 239; від 20 серпня 2021 року припис № 345.

20 серпня 2021 року Дарницьке РУ ГУ ДСНС України в м. Києві повідомило ОСОБА_3 про притягнення до відповідальності посадову особу, відповідальну за протипожежний стан приміщень житлового будинку.

20 серпня 2021 року Дарницьке РУ ГУ ДСНС України в м. Києві склало акт № 802 про те, що в загальних коридорах самовільно влаштовані перегородки з дверима, які не передбачені проектом, зокрема і на 5-му поверсі біля квартири АДРЕСА_1 .

Приписи і акти не оскаржувалися і є чинними.

Судом досліджено статут ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», план будинку з поверхами, фотографії приміщення.

Судом також встановлено, що між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та співвласниками будинку АДРЕСА_1 укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 29 травня 2020 року.

Відповідно до пункту 6 умов цього договору, кожен із співвласників зобов`язаний дотримуватися правил безпеки, зокрема пожежної та газової, санітарних норм; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкту нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників та/або учасників відносин у сфері житлово-комунальних з управління.

Пунктом 7 цього договору управитель наділений правом вимагати від співвласників, зокрема, дотримання правил пожежної безпеки.

Згідно з Висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 15 серпня 2022 року № 9968 встановлено, що перегородкою відгороджено частину коридору перед квартирою АДРЕСА_1 . В тамбурі, що утворений шляхом встановлення перегородки перед квартирою АДРЕСА_1 , розташований короб, в якому розташовані витяжні канали, транзитом проходять трубопроводи інженерних мереж без встановленої запірно-регулюючої арматури. Шлейфи автоматичної пожежної сигналізації та шахти димовидалення розташовані в коридорі на п`ятому поверсі будинку, при встановленні перегородки шлейфи не переносились.

Відповідно до цього висновку, при встановленні перегородки втручання в несучі конструкції будинку не виявлені, в тамбурі, що утворений шляхом встановлення перегородки розташовані витяжні канали, транзитом проходять трубопроводи інженерних мереж без встановленої запірно-регулюючої арматури. При повному відкриванні дверей кв. АДРЕСА_4 та дверного полотна, що встановлений в перегородці перед кв. АДРЕСА_1 між дверними полотнами залишається простір, що не заважає вільному виходу з квартири АДРЕСА_4 . В тамбурі відсутні шахти димовидалення, вони розташовані в приміщенні коридору, в тому можливо зазначити, що встановлення перегородки перед кв. АДРЕСА_1 не заважає димовидаленню.

Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).

У частині третій статті 12 ЦПК України визначено, що відповідач надає заперечення і докази на їх підтвердження лише щодо обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, згідно зі статтею 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку (частини 1, 2 статті 5 «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна.

Отже, власники квартир багатоквартирних житлових будинків незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири є співвласниками допоміжних приміщень у будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою та мають самостійне право звернення до суду за захистом своїх прав щодо таких приміщень.

Суд встановив, що коридор п`ятого поверху будинку є місцем загального користування, виходячи з його розташування, технічних характеристик, сукупності властивостей, способу та порядку його використання, є допоміжними приміщеннями та спільним майном співвласників багатоквартирного будинку.

Пунктом 1 частини першої статті 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що співвласники багатоквартирного будинку мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників.

Будь-які переобладнання або перепланування приміщень загального користування (допоміжних приміщень) у жилих багатоквартирних будинках можуть проводитися тільки за згодою всіх співвласників і за умови, що такі зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку.

Отже, задля дотримання принципу спільності здійснення права спільної сумісної власності, будь-яка дія стосовно спільного майна багатоквартирного будинку вимагає погодження всіх співвласників.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками.

За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним (пункт 1 частини другої статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Таким чином, передача будь-якого допоміжного приміщення чи конструктивних елементів будинку у володіння і користування одного або декількох співвласників зачіпає інтереси інших мешканців будинку, оскільки призведе в подальшому до обмеження прав у користуванні інших співвласників.

Судом встановлено, що влаштування перегородки на п`ятому поверху будинку відбулося без отримання згоди співвласників або управителя.

Таким чином ОСОБА_2 , будучи співвласником допоміжних приміщень у будинку, самовільно без погодження встановив перегородку біля квартири АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності, чим створив перешкоди позивачу та порушив право ОСОБА_1 на користування спільним майном.

Доводи відповідача, що він не встановлював перегородку на п`ятому поверсі будинку біля своєї квартири, суд відхиляє, оскільки, як слідує з матеріалів справи та пояснень учасників справи, ОСОБА_2 є першим і єдиним власником квартири АДРЕСА_1 у цьому будинку; технічною документацією на будинок (планом поверху V) не передбачено наявності цієї перегородки; перегородкою відгороджено частину коридору виключно перед квартирою АДРЕСА_1 та у ній влаштовано дверний проріз, в якій встановлений металевий дверний блок; доступ до приміщення тамбуру перед квартирою АДРЕСА_1 є лише у ОСОБА_2 .

З урахування викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги заявлені до ОСОБА_2 є обґрунтованими, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.

Щодо вимог до ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», суд дійшов таких висновків.

Як передбачено пунктом 14 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку має право вимагати від споживача дотримання вимог правил експлуатації жилих приміщень та прибудинкової території, санітарно-гігієнічних правил і правил пожежної безпеки, інших нормативно-правових актів у сфері комунальних послуг.

Аналогічні за змістом права передбачені договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 29 травня 2020 року, укладеним між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та співвласниками будинку АДРЕСА_1 .

Суд встановив, що ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» відповідно до своїх повноважень як управителя неодноразово виносила приписи власнику кв. АДРЕСА_1 щодо усунення порушень шляхом демонтажу перегородки.

При цьому суд враховує, що як нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (пункт 6 частини другої статті 7), так і умовами договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком обов`язок дотримуватися правил безпеки, зокрема пожежної та газової, санітарних норм, покладений саме на споживача.

Пунктом 1.4.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17травня 2005 року № 76, встановлено, що власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Виконання зазначених робіт виконавцем послуг з подальшим відшкодуванням вартості цих робіт власником, здійснюється лише у разі, якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів.

Позивачем не доведено і матеріали справи не містять достатніх доказів, які б підтверджували погіршення технічного стану жилого будинку в цілому внаслідок влаштування перегородки на п`ятому поверсі будинку, а отже можливість (обов`язок) виконання робіт з приведення приміщення п`ятого поверху до попереднього стану управителем ТОВ «Ковальська-Житлосервіс».

Суд дійшов висновку, що ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» не є співвласником місць загального користування у будинку, а є організацією, яка надає житлово-комунальні послуги по обслуговуванню будинку, перешкод власнику у користуванні і розпорядженні його майном не чинила, між позивачем як співвласником і споживачем та ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» наявні зобов`язальні правовідносини, які виникли на підставі укладеного договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, і який не покладає на управителя обов`язку, який позивач просить зобов`язати виконати у позовній заяві.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог до ТОВ «Ковальська-Житлосервіс».

Згідно з положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, суд, встановивши фактичні обставини справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 належним йому на праві спільної сумісної власності приміщенням загального користування - коридором п`ятого поверху багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 шляхом демонтажу самочинно встановленої перегородки з дверима біля квартири АДРЕСА_1 та привести за свій рахунок вказане приміщення загального користування до попереднього стану. В іншій частині позову слід відмовити.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу

ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» у відзиві на позовну заяву просило стягнути з позивача на свою користь понесені нею витрати на правову допомогу відповідно до договору про надання правничої допомоги від 24 січня 2022 року № 41 у розмірі 10 000,00 грн. До відзиву додані договір про надання правничої допомоги від 24 січня 2022 року № 41, рахунок про сплату послуг № 000147 у розмірі 10 000,00 грн, заключна виписка від 31 січня 2022 року, акт виконаних робіт від 31 січня 2022 року № 000152.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи фактичний обсяг наданих ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» послуг, співмірність суми витрат із складністю справи та відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а також відсутність клопотання сторони позивача щодо зменшення судових витрат з обґрунтуванням непомірності заявлених вимог, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а тому з ОСОБА_2 слід стягнути сплачений судовий збір на користь ОСОБА_1 у розмірі 908,00 грн.

Керуючись статтями 2, 12, 13, 89, 141, 258, 259, 263- 265, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 належним йому на праві спільної сумісної власності приміщенням загального користування - коридором п`ятого поверху багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 шляхом демонтажу самочинно встановленої перегородки з дверима біля квартири АДРЕСА_1 та привести за свій рахунок указане приміщення загального користування до попереднього стану.

У позові до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у сумі 908 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» витрати на правову допомогу у сумі 10 000 гривень.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач-1: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_7 , НОМЕР_2 ).

Відповідач-2: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» (м. Київ, вул. Єлизавети Чавдар, буд. 3, ідентифікаційний код 32912720).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 31 серпня 2023 року.

Суддя О.В. Якусик