Дата документу 27.06.2022 Справа № 554/4788/22
Провадження №2-зз/554/26/2022

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі: головуючого судді Чуванової А.М.

за участю секретаря Указної Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтава клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, заінтересована особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, в якій просив скасувати заходи забезпечення позову, застосовані відповідно до ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 14 квітня 2010 у справі №2-5131/10 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме: обмеження ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Ленінським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області від 06.10.1998) у праві виїзду за межі України.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 14 квітня 2010 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави у справі №2-5131/10 заяву представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову задоволено частково. Обмежено ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ІПН : НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Ленінським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області від 06.10.1998) у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань. В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовлено.

Рішенням №796 про відмову у перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16 річного віку, ОСОБА_1 відмовлено у перетинанні державного кордону на виїзд з України громадянину України, на підставі ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», з причин того, що ОСОБА_1 заборонено виїзд з території України згідно ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 14.04.2010 у цивільній справі №2-5131/10.

Із застосунку «Дія» слідує, що відносно ОСОБА_1 відкритих виконавчих проваджень немає. Всі виконавчі провадження у кількості 13 проваджень закриті.

У зв`язку з існуванням вказаної ухвали суду, заявник не має можливості виконувати свою роботу та забезпечувати родину, оскільки він працює водієм автомобіля міжнародного сполучення для перевезення вантажів.

Таким чином, станом на день звернення до суду з даним клопотанням, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкритих виконавчих проваджень не має.

На підставі викладеного, заявник просить задовольнити клопотання.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, згідно клопотання просив проводити розгляд справи без його участі, заяву підтримав, просив задовольнити.

Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 14.04.2010 року у справі №2-5131/10 заяву представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову задоволено частково. Обмежено ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ІПН : НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Ленінським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області від 06.10.1998) у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань. В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовлено.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Крім статті 33 Конституції законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею (ч.2 ст.441 ЦПК України).

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення (ч.3 ст.441 ЦПК України).

Згідно зі ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну. Пунктом 5 ч.1 ст.6 цього Закону передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Перелік заходів забезпечення позову визначений у ст.152 (у редакції, чинній на момент постановлення ухвали суду), та встановлення заборони виїзду за межі України як вид забезпечення позову у ч.1 ст.150 ЦПК України, та у ч.1 ст.152 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення ухвали суду) не передбачено.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" заява про забезпечення позову у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, шляхом заборони виїзду відповідача за межі України не може бути задоволена, оскільки згідно з ч.1 ст.151 ЦПК України суд вживає лише ті заходи забезпечення позову, які передбачені цим Кодексом. Заборона виїзду відповідача за межі України не може належати і до інших видів забезпечення позову (ч.2 ст.152 ЦПК України), оскільки відповідно до ст.33 Конституції України свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України можуть бути обмежені лише законом. Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Із застосунку «Дія» слідує, що відносно ОСОБА_1 відкритих виконавчих проваджень немає. Всі виконавчі провадження у кількості 13 проваджень закриті.

З огляду на викладене, враховуючи, що редакція Цивільного процесуального кодексу України, яка діяла на час постановлення ухвали про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України не передбачала такого виду забезпечення позову, то застосування зазначеного способу забезпечення позову під час розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості за кредитним договором є помилковим, і на даний час ці заходи обмежують конституційні права ОСОБА_1 , а тому суд дійшов до висновку, що клопотання про скасування заходів забезпечення позову є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 158 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, заінтересована особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»- задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 14 квітня 2010 року по справі № 2-5131/10, у виді обмеження ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Ленінським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області від 06.10.1998) у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань.

Копію ухвали направити до Державної прикордонної служби України, а також учасниками справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Суддя: А.М. Чуванова