Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

24 жовтня 2022 року Подільський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Лещенко О.В.,

за участі секретаря судового засідання - Конончука Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», в якому просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 4008 грн. 83 коп., 3 % річних у розмірі 2782 грн. 77 коп., інфляційні втрати у розмір 8203 грн. 38 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 908 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04 серпня 2016 року в смт. Затока на 60 км а/д Одеса-Білгород-Дністровський сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «БАЗ А07923», р/н НОМЕР_1 , не вибрав безпечну дистанцію та здійснив зіткнення з автомобілем «Renault Megane Grand Scenic», р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобіль здійснив зіткнення з причепом д/н НОМЕР_3 автомобіля «МАРКА», р/н НОМЕР_4 , який стояв спереду. Водій автомобіля «МАРКА», д/н НОМЕР_4 , з огляду на відсутність претензій до ОСОБА_2 , залишив місце ДТП до прибуття працівників поліції.Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, відтак позивачу було завдано матеріальної шкоди.Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від12.08.2016 у справі 495/6142/16-п винним у настанні вказаної ДТП визнано ОСОБА_2 . Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» була застрахована за Полісом ОСЦПВВНТЗ АЕ/8115297, виданим ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва у справі № 758/7698/17 від13.09.2019 вимоги позивача були задоволені в повному обсязі, вирішено стягнути з відповідача на користь позивача несвоєчасну сплачену частину страхового відшкодування у розмірі 46373 грн. 64 коп. З метою виконання вказаного рішення позивач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Ярослава Вікторовича.04.11.2020 за виконавчим листом № 758/7698/17 від 26.10.2020 відкрито виконавче провадження, про що була винесена відповідна постанова.05.11.2020 з метою виконання вказаного рішення відповідачем було здійснено виплату несплаченої частини страхового відшкодування.Оскільки виплата страхового відшкодування у розмірі 46373 грн. 64 коп. була здійснена з простроченням, позивач звертається до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2021 року у справі відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представником відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не надано.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням представником відповідача відзиву та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Враховуючи те, що сторони до судового засідання не викликались, суд, керуючись ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що 04 серпня 2016 року в смт. Затока на 60 км а/д Одеса-Білгород-Дністровський сталася ДТП, в якій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «БАЗ А07923», р/н НОМЕР_1 , не вибрав безпечну дистанцію та здійснив зіткнення з автомобілем «Renault Megane Grand Scenic», р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобіль здійснив зіткнення з причепом д/н НОМЕР_3 автомобіля «МАРКА», р/н НОМЕР_4 , який стояв спереду. Водій автомобіля «МАРКА», д/н НОМЕР_4 , з огляду на відсутність претензій до ОСОБА_2 , залишив місце ДТП до прибуття працівників поліції.Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, відтак позивачу було завдано матеріальної шкоди.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від12.08.2016 у справі 495/6142/16-п винним у настанні вказаної ДТП визнано ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , на виконання вимог була застрахована за Полісом ОСЦПВВНТЗ АЕ/8115297, виданим ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Листом № 008 від 13.01.2017 відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування у розмірі, заявленому позивачем, з тих підстав, що наявність третього учасника ДТП, внаслідок участі якого було пошкоджено автомобіль позивача, не підтверджується офіційними документами.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва у справі № 758/7698/17 від13.09.2019 вимоги позивача були задоволені в повному обсязі, вирішено стягнути з аідповідача на користь позивача несвоєчасно сплачену частину страхового відшкодування у розмірі 46373 грн. 64 коп. та судовий збір у розмірі 640 грн.

З метою виконання вказаного рішення позивач 02.11.2020 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бережного Ярослава Вікторовича. 04.11.2020 за виконавчим листом №758/7698/17 від 26.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Бережним Я.В. відкрито виконавче провадження.

05.11.2020 року з метою виконання вказаного рішення відповідачем було здійснено виплату несплаченої частини страхового відшкодування, що підтверджено копією електронної квитанції, яка знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Страхове відшкодування позивач отримав від відповідача 05.11.2020.

Предметом спору к даній справі є стягнення із страхової компанії пені, інфляційного збільшення суми боргу та 3 % річних за неналежне виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи позивач вчасно звернувся до відповідача ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування.

За приписами абзацу 1, 2, 6 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 відповідачем здійснено розрахунок та виплачено ОСОБА_1 лише частину страхового відшкодування у розмірі 20504 грн.

Разом з тим, відповідно до Звіту про оцінку розміру збитку № 26/17 від 24.05.2017, складеного за зверненням відповідача, вартість матеріального збитку, завданого позивачеві як власнику автомобіля «Renault Megane Grand Scenic», р/н НОМЕР_2 , складає 2267 Євро, що відповідно до офіційного курсу валют станом на дату складання Звіту складало 66877 грн. 64 коп.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 13.09.2019 у справі №758/7698/17 з відповідача на користь позивача стягнуто недоплачене страхове відшкодування у розмірі 46373 грн. 64 коп., копію якого позивач отримав 05.11.2020.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Тому за останні три роки від дня отримання копії вказаного рішення необхідно здійснювати нарахування штрафних санкцій на суму боргу 46373 грн. 64 коп.., тобто за період з 06.11.2017 по 05.11.2020.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За приписами ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі, є грошовим зобов`язанням, оскільки в разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату страхувальникові або іншій особі. А тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма статті 625 ЦК України.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.06.2019 по справі №758/8819/16-ц.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).

Крім того, аналогічна правова позиція, щодо правомірності застосування положень ст.625 ЦК України до зобов`язальних правовідносин, які виникають із договорів страхування, декларується в узагальненнях Верховного Суду України, сформульованих в листі від 01.07.2014 «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві», відповідно до яких правильними є висновки судів про необхідність застосування ст. 625 ЦК щодо відповідальності за порушення грошового зобов`язання у спорах, які виникають з договорів страхування. Оскільки зобов`язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 по справі № 6-49цс12.

Згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати» №159 від 21.02.2001, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому, індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Інфляційне збільшення (інфляційні втрати) позивача за період з 06.11.2017 по 05.11.2020 складають 8203 грн. 38 коп.

3% річних за період з 06.11.2017 по 05.11.2020 (46373,64*2*1096/365/100) становлять 2782 грн. 77 коп.

Пеня за період з 06.11.2017 по 05.11.2020 становить 40084 грн. 83 коп.

Наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат відповідачем не спростовано, а тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн., суд виходить з наступного.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України.

За приписами ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, на правничу допомогу.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно зі ст. ст. 133, 137 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правничу допомогу, це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Оформленими у встановленому законом порядку документами, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, є квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки.

Згідно з п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як встановлено судом, 12.05.2017 між адвокатом Конюшко Д.Б. та позивачем укладено договір про надання юридичних послуг.

Відповідно до актів виконаних робіт № 1 від 12.10.2021 та № 2 від 13.10.2021 клієнт ОСОБА_1 сплачує адвокату Конюшко Д.Б. кошти в загальному розмірі 15000 грн., що також підтверджується розрахунковими квитанціями № 11/05/-01 від 12.10.2021 та № 11/05/-02 від 13.10.2021.

Відповідно до ч. ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник відповідача клопотань про зменшення витрат на правничу допомогу до суду не подавав.

У прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Враховуючи вищевикладене, обставини справи, умови надання правової допомоги, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача понесені позивачем судові витрати по сплаті правничої допомоги у розмірі 10000 грн.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 908 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» () на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 40084 (сорок тисяч вісімдесят чотири) гривні 83 копійки; 3% річних у розмірі 2782 (дві тисячі сімсот вісімдесят дві) гривні 77 копійок та інфляційні втрати у розмірі 8203 (вісім тисяч двісті три) гривні копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» () на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу у справі №758/7698/17 у розмірі 10000 (десять тисяч) грн. та судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (), адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40.

Повний текст рішення складено 03.11.2022 року.

Суддя О. В. Лещенко