Справа № 308/2372/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 червня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., СОБОСЛОЯ Г.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Ужгороді апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду Фазикоша О.В. від 28 лютого 2022 року, повний текст якої складено 28 лютого 2022 року, у цивільній справі № 308/2372/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Мигальчич Л.А., оскаржила ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 28.02.2022, якою визнано неподаною та повернуто їй заяву у справі за вищезазначеним позовом.

У скарзі зазначає, що ухвалу постановлено з грубим порушенням норм процесуального права, з формальних підстав. Так, суддя залишив заяву без руху через формальні описки у прізвищі та імені позивачки та в імені відповідача. При цьому, копії документів, що правильно ідентифікують осіб, були наявні в справі.

Ці недоліки були усунені позивачкою шляхом подання відповідної заяви до суду, крім того, були подані документи щодо підсудності справи цьому суду, оскільки позивачка проживає в Ужгороді та має на утриманні двох дітей.

Незважаючи на це позову заяву було визнано неподаною та повернуто позивачці внаслідок порушення суддею вимог ст.ст. 175, 177 та інших норм ЦПК України.

Процесуальний закон не передбачає усунення недоліків позовної заяви саме шляхом подання її в новій редакції (без помилок у написанні слів). Докази можуть подаватися на подальших стадіях процесу. Надмірний формалізм у прийнятті заяви до розгляду перешкоджає особі в доступі до правосуддя та в реалізації права на справедливий суд.

Просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

15.02.2022 до Ужгородського міськрайонного суду надійшла позовна заява про розірвання шлюбу, в якій при зазначенні сторін позивач був указаний як « ОСОБА_3 », відповідач був указаний як «Громадянин ОСОБА_4 », в прохальній частині заяви було вказано, зокрема: «Шлюб укладений 27.04.2019 року між ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) … розірвати» (а.с. 1-5).

У позовній заяві в контексті визначення підсудності справи Ужгородському міськрайонному суду було зазначено, що на утриманні позивачки перебувають двоє неповнолітніх дітей: син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заява була подана та підписана представником позивачки адвокатом Мигальчич Л.А. Договір про надання правової допомоги від 24.10.2019 № 37/ц був укладений адвокатом із « ОСОБА_3 », ордер серії ЗР № 35325 був виданий 24.10.2019 на представництво клієнта « ОСОБА_3 » (а.с. 14, 15).

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 17.02.2022 заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали, оскільки заява не відповідає вимогам, установленим ст.ст. 175, 177 ЦПК України (а.с. 18-19).

В ухвалі суддя суду першої інстанції вказав на невідповідність зазначених у заяві прізвища та імені позивачки (« ОСОБА_9 », « ОСОБА_10 ») та імені відповідача (« ОСОБА_11 ») доданим до заяви копіям документів, що посвідчують особи сторін, де їхні реквізити зазначені так: « ОСОБА_1 », « ОСОБА_2 ».

З метою належного вирішення питання про підсудність справи суддя вказав на відсутність при заяві підтвердження щодо наявності на утриманні позивачки дітей.

Крім того, було вказано на відповідні розбіжності в документах, наданих щодо представництва в суді адвокатом позивачки.

В ухвалі суддя також наголосив, що вимоги щодо усунення вказаних недоліків не є суто формальними, оскільки відповідні дані повинні зазначатися в резолютивній частині рішення.

На виконання ухвали про залишення заяви без руху представник позивачки адвокат Мигальчич Л.А. подала 22.02.2022 до суду заяву в одному примірнику, якою повідомила, що дані про особи сторін були вказані в позовній заяві з машинальними описками і такі відповідно до документів є: « ОСОБА_1 » і « ОСОБА_2 », відповідним чином виклала прохальну частину позовної заяви (а.с. 21-22). На підтвердження наявності на утриманні позивачки дітей додала копію довідки ПП «Ужбудсервіс» від 17.02.2022 № 36 про реєстрацію позивачки з дітьми за адресою в м. Ужгороді (а.с. 23).

Ухвалою від 28.02.2022 суддя Ужгородського міськрайонного суду в порядку, передбаченому ст. 185 ч.ч. 1, 2, 3 ЦПК України, визнав заяву неподаною та повернув позивачці (а.с. 24-25). В ухвалі констатовано, що: недоліки позовної заяви усунуті частково, а саме, щодо анкетних даних сторін та підтвердження наявності на утриманні позивачки дітей. Інші недоліки стосовно наявних у документах, доданих до матеріалів позовної заяви на підтвердження повноважень представника позивачки, розбіжностей не усунуті, до суду не подано позовної заяви у новій редакції відповідно до кількості учасників справи, а подана до суду заява від 22.02.2022 такі недоліки не усуває та надана в одному примірнику.

Право особи на звернення до суду по захист, вирішення спору гарантується відповідно до положень ст. 55 Конституції України та інших нормативно-правових актів і як таке не може ставитися під сумнів і не може незаконно обмежуватися.

За змістом приписів ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Сторонами у справах позовного провадження є позивач особа, яка вважає, що її право порушене і яка пред`явила вимогу про захист порушеного права, і відповідач особа, яку відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу визначає позивач і яка, виходячи із заявленої тим правової позиції, порушує (не визнає, оспорює, заперечує) його право та має відповідати за позовом (ст. 42 ч. 1, ст.ст. 48, 51 ЦПК України).

Таким чином, по захист своїх порушених прав до суду може звернутися саме особа, права якої порушені, і не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом або договором, правомірній вимозі належного позивача відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права.

Вимоги до позовної заяви та документів, що до неї додаються, встановлені ст.ст. 175-177 ЦПК України і покликані забезпечити учасникам процесу можливість належно реалізувати свої процесуальні права та виконати процесуальні обов`язки, ці вимоги передбачають, серед іншого, що:

позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи;

позовна заява повинна містити, зокрема:

ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (ст. 175 ч. 1, ч. 2, ч. 3 п.п. 2, 4, 5, 8);

позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб;

позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів);

до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача (ст. 177 ч.ч. 1, 5, 7).

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху;

в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху;

якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ст. 185 ч.ч. 1, 2, 3 ЦПК України).

Таким чином, позивач, який складає та подає до суду заяву особисто, або представник позивача, який діє від його імені та складає і подає до суду заяву, зобов`язані виконати вимоги цивільного процесуального закону щодо форми та порядку подання заяви, а в разі їх невиконання при поданні заяви усунути відповідні недоліки, на які вказано судом (суддею) в ухвалі про залишення заяви без руху. Невиконання таких вимог перешкоджає руху заяви. Позивач також управі належним процесуальним порядком повідомити суд про обставини, якщо такі об`єктивно мають місце, що перешкоджають виправленню певних недоліків заяви чи унеможливлюють це, в такому разі питання про рух зави вирішується з урахуванням відповідних обставин, строк для виправлення недоліків заяви може бути продовжений тощо.

Залишаючи заяву без руху суддя суду першої інстанції обґрунтовано вказав на конкретні недоліки заяви, які об`єктивно перешкоджали її руху, вирішенню питання про відкриття провадження в справі.

Зокрема, питання належної ідентифікації та зазначення сторін у позовній заяві є одним із ключових у цивільній справі, а в справі про розірвання шлюбу має виняткове значення, оскільки стосується особистісних стосунків сторін, рішення про розірвання шлюбу має істотні правові наслідки, породжує відповідні реєстраційні дії, зміни в документах, інші, в тому числі, майнові наслідки і т.ін. Неправильна ідентифікація сторін такої справи недопустима.

Позовна заява є передбаченою цивільним процесуальним законом формою пред`явлення позову (зокрема, ст. 184 ч. 1 ЦПК України), є цілісним документом, форма, реквізити та зміст якого передбачені законом. Усі заяви, які передбачають зміни первісно поданої позовної заяви, її доповнення, виправлення тощо, є частиною позовної заяви або її новою редакцією, рух таких заяв, нових редакцій позовної заяви підкоряється правилам, установленим для позовної заяви, зокрема, суду повинна бути надана відповідна кількість копій документів, такі направляються або вручаються сторонам (ст.ст. 49, 190 та інші норми ЦПК України).

Суддя суду першої інстанції обґрунтовано виходив із відповідного процесуальному закону розуміння форми позовної заяви та її нової редакції, з необхідності забезпечення процесуальних прав не лише позивачки, а й відповідача, що жодним чином не порушує процесуальних прав позивачки та не покладає на неї не передбачений і надмірний процесуальний тягар.

Так само істотне процесуальне значення на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження в справі має й питання належного підтвердження представництва позивачки в процесі, позаяк за відсутності такого підтвердження можуть наставати наслідки, передбачені ст. 185 ч. 3, ч. 4 п. 1 ЦПК України.

Недоліки позовної заяви були виправлені лише частково, шляхом надання суду певної уточненої інформації та одного додаткового документа, проте, недоліки заяви в цілому, які б уможливлювали відкриття провадження в справі з додержанням вимог цивільного процесуального закону, не були усунені.

Виходячи з наведеного, суддя суду першої інстанції правильно застосував норми ст.ст. 175, 177, ст. 185 ч.ч. 1, 2, 3 ЦПК України, чого доводи апеляції не спростовують. Для кваліфікації процесуальних рішень судді такими, що перешкоджають позивачці в доступі до правосуддя, порушують її право на справедливий суд жодних підстав немає. Натомість саме сторона позивачки не виконала в повній мірі та належним чином свої процесуальні обов`язки та законні і обґрунтовані процесуальні вимоги.

Відтак, на підставі ст. 375 ЦПК України апеляцію слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу судді суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 28 лютого 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складення повного судового рішення, але протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Судді