Справа № 297/2195/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого ІЛЬТЬО І. І.,

за участі секретаря Гарані О. А.,

представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Берегове клопотання представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову,

встановив:

В провадженні Берегівського районного суду Закарпатської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до АТ «Міжнародний інвестиційний Банк» про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтований тим, що АТ «Міжнародний інвестиційний банк» за відсутності розпорядження ОСОБА_4 та за відсутності інших правових або договірних підстав списав з банківського рахунку ОСОБА_4 кошти в сумі 1000000,00 доларів США та 1000000,00 Євро. Оскільки АТ «Міжнародний інвестиційний банк» не виконав вимогу позивача та не повернув грошові кошти на її банківський рахунок, позивач заявляє про порушення відповідачем її прав як споживача банківських послуг та вважає належним і ефективним способом захисту стягнення коштів з відповідача, а також трьох процентів річних та пені.

28 грудня 2022 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на кошти АТ «Міжнародний інвестиційний Банк» в розмірі 1000000 доларів США та 1000000 Євро .

Заява обґрунтована тим, що АТ «Міжнародний інвестиційний Банк» з огляду на розмір пред`явлених позовних вимог буде всіляко уникати реального виконання зобов`язань перед позивачем та створюватиме умови, які ускладнюватимуть або призведуть до неможливості виконання судового рішення.

Представник позивача Борсенко О. В. в судовому засіданні підтримав заяву про забезпечення позову з підстав викладених у даній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував відносно задоволення даної заяви, просив відмовити в її задоволенні, в зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши подані сторонами документи суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно положень ч.ч.1,2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України ,,Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Отже обов`язком позивача є доведення правових підстав його заяви про забезпечення позову, доведення настання негативних наслідків у разі не забезпечення позову.

Таким чином, в заяві про забезпечення позову позивачем не наведено доказів об`єктивних обставин, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому, не передбачено процесуальним законом здійснення заходів забезпечення позову, яке ґрунтується виключно на припущеннях позивача про реальну та дійсну загрозу невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду, у разі задоволення позову, що не підтверджені належними засобами доказування. Позивач належним чином не обґрунтував доцільність забезпечення позову визначеним у заяві способом.

Заява про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Усі інші пояснення, докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Керуючись ст.ст. 28, 149, 150, 259, 260 ЦПК України, суд,

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання представника позивача Майор І. В. про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до АТ «Міжнародний Інвестиційний Банк» про стягнення заборгованості.

Ухвалу може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Іван ІЛЬТЬО