Справа № 350/762/21
Номер провадження 2/350/36/2022
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2022 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
головуючого судді Бейка А.М.
секретаря Маєвської С.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Рожнятів у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Перегінської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки і піклування в особі Служби у справах дітей Перегінської селищної ради, Калуського району, Івано-Франківської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності та його скасування,
з участю сторін цивільної справи:
представника позивача ОСОБА_8
представника відповідачів ОСОБА_9
суд -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Перегінської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки і піклування в особі Служби у справах дітей Перегінської селищної ради, Калуського району, Івано-Франківської області, в якій просить визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності від 09.07.2020 року, видане виконавчим комітетом Перегінської селищної ради згідно з розпорядженням селищного голови від 08.07.2020 року №20/03-13 про належність одноквартирного житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та членам її сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_7 , в рівних долях.
В основу позовних вимог позивачка ОСОБА_1 посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності від 09.07.2020 року, виконавчий комітет Перегінської селищної ради посвідчує, що одноквартирний житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та членам її сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_7 в рівних долях. Далі по тексту серед іншого зазначено, що Свідоцтво видане згідно розпорядження селищного голови від 08 липня 2020 року №20/03-13.
На підставі даного свідоцтва про право власності, державний реєстратор виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Човганюк В.О. провела державну реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно.
Вважає, що вказане свідоцтво про право власності складене з порушенням вимог закону, оскільки селищний голова згідно вимог Закону України «Про місцеве самоврядування» не наділений повноваженнями на видачу свідоцтв про право власності, тому розпорядження селищного голови від 08.07.2020 року №20/03-13, на підставі якого видано оскаржуване свідоцтво є незаконним, так як прийняте з перевищенням наданих селищному голові повноважень і суперечить змісту права власності, тому його слід визнати незаконним та скасувати.
Крім цього у відповідності до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 28 березня 1994 року, яке видано на підставі рішення 12 сесії 21-го скликання Перегінської селищної ради від 21.12.1993 року, та зареєстрованого Івано-Франківським ОБТІ в реєстрову книгу №13 за реєстровим №2805 від 28 березня 1994 року, житловий будинок в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 по 1/5 частині кожному.
Таким чином, видаючи відповідачам оскаржуване свідоцтво про право власності на житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 , Перегінська селищна рада залишила поза увагою, що таким правом вже володіють інші особи, а розпорядження селищного голови в даному випадку не підлягає застосуванню.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 , яка доводилась позивачці матір`ю, померла. Після смерті останньої відкрилася спадщина на належну їй 1/5 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 . Позивачка являється спадкоємцем першої черги за законом.З метою оформлення спадщини позивачка звернулася з заявою до нотаріальної контори, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність інформації щодо реєстрації права власності на спадкове домоволодіння за спадкодавцем. За таких обставин , із-за відсутності документа власності, позивачка не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися спадковим майном, а тому змушена звернутися до суду із даним позовом.
У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Родіков І.С. позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Крім цього пояснив, що свідоцтво про право власності від 09.07.2020 року підлягає до скасування оскільки видано на підставі розпорядження селищного голови, що суперечить вимогам п. 30 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування», зокрема сільські голови не наділені повноваженнями на видачу свідоцтв про право власності і відповідно таке свідоцтво, яке видано на підставі незаконного розпорядження прийнято з перевищенням влади і відповідного закону, тому його слід визнати недійсним.
У судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_7 - адвокат Мельник Б.М. проти позову заперечив просив у задоволенні позову відмовити. Крім цього зазначив, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_7 , як законні квартирокористувачі приватизували спірний житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 , а тому вимоги позивачки про визнання недійсним свідоцтва про право власності на вищевказане майно є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.
Представник відповідача Перегінської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області Марко М.Я. у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву, в якій просила закінчувати розгляд справи без її участі. Проте будучи допитаною у попередніх судових засіданнях, позов визнала повністю, зазначила, що свідоцтво про право власності від 09.07.2020 року є явно незаконним, оскільки видано з порушення Закону України «Про місцеве самоврядування», з якого слудує, що до компетенції селищної ради не належить вирішення подібних питань, а тому його слід визнати недійсним та скасувати.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Перегінської селищної ради Кулик Х.Б. у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву в якій просила закінчувати розгляд справи без її участі. Проте будучи допитаною у попередніх судових засіданнях, надала пояснення про те, що до компетенції органу опіки та піклування не входить вивчення питань про законність видачі документів, а тому при вирішенні даного спору поклалася на розсуд суду.
Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивачки та представника відповідачів, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно із ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Судом встановлено, що 09.07.2020 року виконавчим комітетом Перегінської селищної ради, згідно розпорядження селищного голови від 08.07.2020 року №20/03-13 видано свідоцтво про право власності на одноквартирний житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 , яким посвідчено, що вказаний будинок, дійсно належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та членам її сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 в рівних долях (а.с. 12).
За приписами ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідності до п. 30 ст. 26 «Закону України про місце самоврядування в Україні», виключно до компетенції сільських, селищних, міських рад належить прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, прийняття рішення про здійснення державно-приватного партнерства щодо об`єктів комунальної власності, у тому числі на умовах концесії, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Зі змісту ч. 2 ст. 144 Конституції України та ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції України або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб в судовому порядку.
Із наведеного вище слідує, що селищний голова не наділений повноваженнями на видачу свідоцтв про право власності, тому розпорядження селищного голови від 08.07.2020 року №20/03-13 на підставі якого видано свідоцтво про право власності від 09.07.2020 року є незаконним так як прийняте з перевищенням наданих селищному голові повноважень і суперечить змісту права власності.
Водночас, за приписами ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Рішенням сесії Перегінської селищної ради від 21.12.1993 року, будинок який знаходиться по АДРЕСА_1 , повернуто ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , з тою умовою, що сім`я ОСОБА_3 , яка проживає в цьому будинку буде проживати в ньому поки їй не буде надано житло або не побудує свій власний будинок, а ветлікарня буде знаходитися в цьому приміщенні поки не перейде в інше (а.с. 11).

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 28.03.1994 року, виданого на підставі рішення XII сесії 21-го скликання Перегінської селищної ради від 21.12.1993 року, зареєстрованого Івано-Франківським ОБТІ в реєстрову книгу №13 за реєстровим №2805 від 28.03.1994 року, житловий будинок в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 по 1/5 частині кожному (а.с. 13).

Довідками-характеристиками №151, виданими Івано-Франківським ОБТІ 05.04.1994 року ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 підтверджено, що житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстрований в бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим №2805 (а.с. 20-23).

Також позивачкою до позовної заяви додано копію технічного паспорта на житловий будинок (домоволодіння) по АДРЕСА_1 , виданого Івано-Франківстьким ОБТІ 28.03.1994 року (а.с. 6-9).

Комісією Перегінської селищної ради 12.09.1996 року було встановлено, що по АДРЕСА_1 знаходиться будинок, частину якого займає ветдільниця, в другій половині проживає сім`я ОСОБА_2 , яка самовільно зірвала замки, встановила свій висячий замок у кімнату та коридор, де була розміщена ветдільниця, куди занесла свої власні речі та меблі. На письмове попередження про звільнення самостійно зайнятих приміщень, ОСОБА_2 не реагує, про що зазначеного дня було складено відповідний акт (а.с. 10).

Таким чином, видаючи відповідачам свідоцтво про право власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , Перегінська селищна рада залишила поза увагою, що таким правом вже володіють інші особи.

Згідно ст. 392 ЦПК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статею 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Статею 393 ЦК України також передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

ОСОБА_1 являється дочкою ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14.07.1961 року та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 05.05.1987 року (а.с. 15-16).

Мати позивачки ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 02.12.2009 року (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_10 відкрилася спадщина на належну їй 1/5 частину житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 .

Позивачка ОСОБА_16 являється спадкоємцем першої черги за законом щодо спадкового майна.

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частину домоволодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1 позивачці відмовлено через відсутність інформації щодо реєстрації права власності на вищевказане домоволодіння за спадкодавцем, що підтверджується листом нотаріуса Другої Рожнятівської державної нотаріальної контори № 60/02-14 ві.д 16.04.2021 року (а.с. 17).

Листом Івано-Франківського ОБТІ №00128 від 07.04.2021 року, ОСОБА_1 повідомлено про неможливість виконання замовлення згідно договору №00128 на будинковолодіння АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що в матеріалах інвентаризаційної справи відсутня інформація щодо реєстрації права власності на дане будинковолодіння за ОСОБА_10 . Згідно розпорядження Перегінської селищної ради від 08.07.2020 року №20/03-13 вищевказаний житловий будинок переданий у приватну власність іншим особам (а.с. 18).

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи визнання позову представником відповідача Перегінської селищної ради Калуського району, а також те, що свідоцтво про право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 від 09.07.2020 року видане з порушенням норм закону і порушує права та інтереси позивачки ОСОБА_1 , яка являється спадкоємцем першої черги за законом 1/5 частини вищевказаного будинковолодіння, а тому вказане свідоцтво слід визнати недійсним та скасувати.

Керуючись ст.ст.1-4, 19, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Перегінської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки і піклування в особі Служби у справах дітей Перегінської селищної ради, Калуського району, Івано-Франківської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності та його скасування - задоволити.

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності від 09.07.2020, що видане виконавчим комітетом Перегінської селищної ради згідно з розпорядженням селищного голови №20/03-13 від 08 липня 2020 року про належність одноквартирного житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та членам її сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в рівних долях.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 29.06.2022 року.

Суддя А.М.Бейко