Справа № 486/101/22
Провадження № 2/486/329/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24 червня 2022 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Савіна О.І.,

при секретарі Коршак О.В.,

з участю: представника позивача Борисенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом Южноукраїнської міської ради Миколаївської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

без участі відповідача та третьої особи,

ВСТАНОВИВ:

24.01.2022 року Южноукраїнська міська рада Миколаївської області звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - кімнатою 2-аквартири АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначає, що Южноукраїнська міська рада Миколаївської області є власником однієї кімнати у спільній частковій власності двохкімнатній квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач ОСОБА_1 з 2018 року не проживає у вищезазначеній кімнаті, не бере участі в оплаті необхідних платежів та комунальних послуг, тобто припинила виконувати обов`язки наймача квартири. При цьому, серед мешканців міста постійно існує потреба в житловій площі, між тим реєстрація відповідача у гуртожитку перешкоджає власникові житла в повній мірі розпоряджатись належним йому майном, з метою забезпечення житлом інших осіб, які потребують покращення житлових умов.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просила про задоволення позову у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, причину неявки суду не повідомила, про день, місце та час розгляду справи сповіщена вчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик, на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Підтвердила, що ОСОБА_1 з 2018 року не проживає та не користується жилим приміщенням кімнатою 2-а квартири АДРЕСА_1 .

Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Судом встановлено, що відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала, представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. За такого суд вважає можливими ухвалити у справі заочне рішення.

Вислухавши представника позивача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі наступного.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно встановлено, що територіальна громада в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області є власником дев`ятиповерхового житлового будинку АДРЕСА_3 , а отже і квартири АДРЕСА_4 (а.с. 9).

Співласниками вищевказаної квартири є також ОСОБА_2 та її неповнолітній син ОСОБА_3 , яким на праві власності належить інша кімната (а.с. 11-12).

З довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) від 17.11.2022 року вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстрована ОСОБА_1 з 25.01.2010 року, яка займає одну кімнату (а.с. 14).

Позивач зазначає, що відповідач в спірному жилому приміщенні не проживає з 2018 року. На підтвердження цього надав: акт про не проживання від 04.12.2019 року, акт № 1 обстеження об`єкту нерухомого майна від 09.07.2020 року, акт обстеження на предмет перевірки факту проживання та використання за призначенням кімнати комунальної форми власності в квартирі АДРЕСА_1 (наймач ОСОБА_1 ) від 19.01.2022 року (а.с. 5, 6-7, 8).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили факт непроживання ОСОБА_1 з 2018 року у кімнаті 2-аквартири АДРЕСА_1 .

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 327 ЦК України, у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що кімната 2-а квартири АДРЕСА_1 , належить на праві комунальної власності територіальній громаді в особі Южноукраїнської міської ради Миколаївської області.

Згідно положень ст.ст. 317, 319, 391 Цивільного Кодексу України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Зі змісту ст.ст. 386, 391 ЦК України слідує, що власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Верховний Суд України, у своїй постанові від 16.01.2012 року висловив правову позицію, відповідно до якої у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно з п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Наявність поважних причин, з якими чинне законодавство України пов`язує можливість збереження житлового приміщення за відповідачем, судом не встановлено.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 в кімнаті 2-аквартири АДРЕСА_1 не проживає з 2018 року, суд вважає, що вона втратила право користування вказаним жилим приміщенням, а тому позовні вимоги Южноукраїнської міської ради Миколаївської області підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 грн. (а.с. 1), однак, питання про відшкодування судового збору ним не ставиться.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Южноукраїнської міської ради Миколаївської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - кімнатою 2-аквартири АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У зв`язку з оголошенням в судовому засіданні вступної і резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 01 липня 2022 року.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олександр Іванович Савін