СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/26504/21

пр. № 2/759/1764/22

29 червня 2022 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Радзівіл А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем з 31.10.1998 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу є повнолітні діти. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з втратою почуття любові, поваги та розуміння, внаслідок чого сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо.

Ухвалою суду від 29.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 20.01.2022 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 25.01.2022 продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, до суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи без участі позивача.

Відповідач у судове засідання не з"явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у спосіб, передбачений нормами ЦПК України, зокрема шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду разом з позовною заявою та додатками до неї, в подальшому шляхом направленя судової повістки про виклик сторони у судове засідання за адресою реєстрації проживання відповідача. Причин неявки суду відповідач не повідомила. Відзиву на позовну заяву не направляла. Також не подавала клопотань про відкладення судового розгляду, у зв`язку з чим з урахуванням позиції позивача суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Слід вказати і на те, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року було зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 енція про захист прав людини і основоположних свобод; нормативно-правовий акт № ETS N 005 від 04.11.1950"ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. З огляду на вищезазначені обставини та з урахуванням того, що суд вчиняв всі передбачені ЦПК України дії по належному повідомленню відповідача, проте такий до суду так і не з"явився, враховуючи тривалість розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 31.10.1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Відділом реєстрації актів громадянського стану Радянського району м. Києва зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 495.

Від шлюбу є повнолітні діти.

Причиною розпаду сім`ї є втрата почуття любові, поваги та розуміння, внаслідок чого сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо.

Подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам обох із подружжя. Таким чином, шлюб носить лише формальний характер та суперечить інтересам обох із подружжя.

Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 110-112 СК України, ст. 81, 141, 263, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 31.10.1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Радянського району м. Києва, про що зроблено актовий запис № 495 - розірвати.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 30.06.2022 року.

Суддя Коваль О.А.