Справа № 589/64/22
Провадження № 2/589/677/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі головуючого судді Лєвши С.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

10 січня 2022 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № без номеру від 19 серпня 2013 року (далі - Договір-1) в розмірі 12384 грн 56 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідач зобов`язання за Договором-1 належним чином не виконала і станом на 14 листопада 2021 має заборгованість у розмірі 12384 гривень 56 копійок, яка складається з наступного:

- заборгованості за тілом кредиту 10165 гривень 51 копійка;

- нарахування за простроченими відсотками 2219 гривень 05 копійок.

03 лютого 2022 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій роз`яснено сторонам, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу роз`яснено право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Ухвалу про відкриття провадження від 10 жовтня 2022 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу зареєстрованого місця проживання, які отримані відповідачем 13 жовтня 2022 року. (а.с. 78)

Станом на 03 листопада 2022 року відзив на позов від відповідача до суду не надійшов.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Крім того, відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так, ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н від 19 серпня 2013 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. (а.с. 16)

У даній заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "ПРИВАТБАНК" договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами.

До кредитного договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» додав Паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 21 травня 2018 року. (а.с. 17-18), витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 19) та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 20-49), які розміщені на сайті https://privatbank.ua.

Згідно із наданим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним Договором-1 станом на 14 листопада 2021 року складає 12384 грн 56 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 10165 грн 51 коп.; заборгованість за відсотками 2219 грн 05 коп. (а.с. 9-13)

Відповідно до Банківської ліцензії від 05 жовтня 2011 року № 22 Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПРИВАТБАНК», який зареєстрований Національним банком України 19 березня 1992 року за №92 надано право надання банківських послуг, визначених частиною третьою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». (а.с.55)

Із статуту Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», вбачається, що банк був створений відповідно до Установчого договору від 07 лютого 1992 року у формі товариства з обмеженою відповідальністю під назвою Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" та зареєстрований Національним банком України 19 березня 1992 року за реєстраційним №92. Відповідно до Установчого договору від 06 липня 2000 року на підставі рішення Установчих зборів акціонерів від 06 липня 2000 року Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" було реорганізовано шляхом зміни організаційно-правової форми у Закрите акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК". За рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип Банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. У зв`язку із зміною типу Банку, змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК". Згідно рішення єдиного акціонера банку від 21 травня 2018 року №519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК». Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК». (а.с.57, 58)

Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою за договором № б/н за період 21.05.2018 - 16.11.2021 (а.с. 59-68)

Протягом дії договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було видано одну кредитну картку, яка має термін дії до 04/22. (а.с. 15)

Вирішуючи заявлені вимоги, суд вважає за необхідне дослідити умови вказаного договору, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються АТ КБ «ПРИВАТБАНК», тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н від 19 серпня 2013 року процентна ставка не зазначена, наданий АТ КБ «ПРИВАТБАНК» витяг з Тарифу обслуговування кредитних карт «Універсальна» відповідачем не підписано.

В обґрунтування вказаних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначено, що підпис відповідача в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н від 19 серпня 2013 року свідчить про факт її ознайомлення та згоду з Умовами та Правилами надання банківський послуг, а також Тарифами банку.

На підтвердження цих вимог позивач надав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з архіву Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, та в яких визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи вищезазначену заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядку нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення АТ КБ «ПРИВАТБАНК», яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Крім того суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані АТ КБ «ПРИВАТБАНК» витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем витяги з Тарифів, Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанком, з огляду на їх мінливий характер, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Вищевикладене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17. Велика Палата у вказаній постанові зробила наступний правовий висновок: витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Вказаним спростовуються доводи позову про те, що наявність підпису на анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н від 19 серпня 2013 року свідчить про укладення кредитного договору з одночасним узгодженням всіх істотних його умов.

Оцінюючи паспорт споживчого кредиту від 21 травня 2018 року, який наданий позивачем на підтвердження узгодженості з відповідачем тих умов кредитного договору, яких не містить анкета-заява від 19 серпня 2013 року, суд приходить до наступного.

Як слідує зі змісту паспорта споживчого кредиту, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Також, в даному паспорті зазначено, що надана інформація зберігає чинність та є актуальною до 05 червня 2018 року. (а.с. 17-18)

Таким чином, суд вважає, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання відповідачем (споживачем) не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбулася фіксація волі сторін договору та його змісту, в наслідок чого паспорт споживчого кредиту не є належним доказом погодження усіх істотних умов договору, що зокрема узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 23.05.2022 у справі №393/126/20.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 2219 грн 05 коп. є недоведеними та задоволенню не підлягають.

Підсумовуючи наведене, позов банку підлягає задоволенню лише в частині стягнення з відповідача отриманої суми кредитних коштів, а саме заборгованість за тілом кредиту у розмірі 10165 грн 51 коп.

Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому частиною першою статті 141 ЦПК України, згідно із Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року за №3674-VI, тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1863 грн 26 коп. судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 4, 5, 12, 76-81, 83, 141, 223, 258, 259, 263-268, 274-279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (адреса місцезнаходження юридичної особи: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, , рахунок № НОМЕР_2 , МФО 305299) суму заборгованості за договором №б/н від 19 серпня 2013 року в розмірі 10165 (десять тисяч сто шістдесят п`ять) гривень 51 копійка та суму сплаченого при подачі позову судового збору у відсотковому співвідношенні задоволених позовних вимог в розмірі 1863 (одна тисяча вісімсот шістдесят три) гривні 26 копійок, загалом визначивши до стягнення 12028 (дванадцять тисяч двадцять вісім) гривень77 копійок.

В задоволенні решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області С.Л.Лєвша