ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4958/22
провадження № 4-с/753/95/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Цимбал І.К.

при секретарі - Вербицькому В.В.

з участю сторін: скаржника ОСОБА_1

головного державного виконавця - Стеценко Н.В.

представника заінтересованої особи - Світич П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Стеценко Н.В. про залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 про визнання дій головного державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Стеценко Наталії Василівни, стягувач Державний ощадний банк України, про визнання дій протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржниця звернулась до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця, які мали місце у 2019 році та просить поновити пропущений строк для їх оскарження, через похилий вік, стан здоров`я, обмеження встановлені під час пандемії на пересування та заходи безпеки, а в подальшому військовий стан. Крім того, про порушення прав, скаржниця дізналась тільки у 2021 році з листа, який надійшов їй з виконавчої служби. Скаржник зазначає, що державний виконавець стягувала кошти не в межах судового рішення про стягнення боргу, а по іншому виконавчому провадженню, яке було відкрито не за тим номером, що зазначено і рішенні.

Державний виконавець Стеценко Н.В., надала заяву та просила залишити скаргу без розгляду, посилаючись на те, що скаржник пропустила строк на звернення до суду, оскільки оскаржує дії та рішення за 2019 рік. Крім того, оскарження до суду деяких з таких дій та рішень вже мало місце скаржником, проте безрезультатно. Причини на які посилається скаржник не є поважними для поновлення строку.

В судовому засіданні Стеценко Н.В. заяву підтримала та зазначила, що провадження по якому стягуються кошти є виділеним, про що було зазначено у відповідній постанові, проте скаржник на це увагу не звернула, що призвело до чергової скарги.

Представник Державного ощадного баку України підтримав доводи Державного виконавця Стеценко Н.В.

Скаржниця проти задоволення заяви заперечувала, проте пояснила, що всі процесуальні документи державного виконавця щодо прийнятих рішень вона отримала своєчасно. Так, дійсно зверталась до суду за їх оскарженням, проте з якими саме скаргами вона пригадати не може, але у будь якому разі такі звернення позитивного для неї результату не принесли.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали скарги, матеріали виконавчого провадження, суд вважає, що заява про залишення скарги без розгляду підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (пункт «а" частини першої, частина друга статті 449 ЦПК України).

Десятиденний строк для оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця встановлений також статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 122 ЦПК України передбачено, що строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 123 ЦПК України строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Системний аналіз вказаних процесуальних норм разом із положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 02.12.2020 у справі № 143/950/19 (провадження № 61-21057св19), від 28.12.2020 у справі № 501/3532/18 (провадження № 61-14723св19), від 03.02.2021 у справі № 2-1441/10 (провадження № 61-17257св20).

В постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) вказано, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-78, 81, 83, 84, 87, 89, 228, 235, 263-265 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, ухвалення законного й обґрунтованого рішення.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12.03.2020 до 03.04.2020 на усій території України карантин.

Скаржник зазначила, що оскаржувані рішення державного виконавця отримала своєчасно, отже була обізнана з порушеннями своїх прав, таким чином мала можливість та повинна була звернутися до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця ще у 2019 році в межах визначеного процесуального строку, тим більш що карантинні обмеження почали діяти тільки на початку весни 2020.

З цих підстав суд вважає неспрможними доводи скаржника про те, що про порушення її прав остання дізналась у 2021 році з листа про рух виконавчого провадження, який надійшов їй з виконавчої служби.

Крім того, в постанові державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, яку скаржник своєчасно отримала, зазначено про те, що питання стягнення виконавчого збору т витрат на проведення виконавчих дій виведено в окреме провадження і та обставина, що скаржник не звернула уваги на зазначене і не цікавилась номерами цих проваджень не є поважною причиною для пропуску процесуального строку.

Крім того, обставини відсутності юридичної освіти, похилого віку, неналежного матеріального забезпечення, суд поважними причинами пропуску строку для звернення до суду з даною скаргою не вважає, оскільки як повідомила скаржник в судовому засіданні, з приводу виконавчих дій та відповідних рішень, які скаржник наразі оскаржує, остання вже зверталась до суду з різних підстав.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 354, 447, 450, 451 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву головного державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Стеценко Н.В. про залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 про визнання дій головного державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Стеценко Наталії Василівни, стягувач Державний ощадний банк України, про визнання дій протиправними та скасування постанов - задовольнити.

Скаргу ОСОБА_1 про визнання дій головного державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Стеценко Наталії Василівни, стягувач Державний ощадний банк України, про визнання дій протиправними та скасування постанов - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів через Дарницький районний суд м. Києва з дня складання повного тексту ухвали.

Головуючий: