Справа № 682/405/22
Провадження № 2/682/283/2022
РІШЕННЯ
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої - судді Маршал І.М.,
секретаря Захарчук С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за період прострочення виконання,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за період прострочення боржником виконання грошового зобов`язання щодо якого ухвалено судове рішення на користь позивача, яке набрало законної сили. В обгрунтування позову позивач вказував, що 14.09.2018 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області ухвалено рішення в справі № 682/52/18, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача борг за розпискою в сумі 115837,54 грн.
19.10.2020 року головним державним виконавцем Славутського ВДВС винесено постанову ВП № 63327571 про відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого документа виданого позивачу на підставі ухваленого судом рішення.
26.11.2021 року державними виконавцем винесено постанову ВП № 63327571 про повернення позивачу виконавчого документа у зв`язку з відсутністю у боржника майна та інших доходів на які можна було б звернути стягнення, тобто ухвалене судом рішення на користь позивача є невиконаним.
Позивач в позовній заяві до суду клопотав про розгляд справи у його відсутність.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновків, що позов задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Здійснивши аналіз ст.ст.599, 600, 604, 607 ЦК України слід дійти висновків, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін з виконання боржником (відповідачем) грошогового зобов`язання та не звільняє боржника від відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, де кредитор має право на отримання від боржника процентів відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими коштами, 3% річних та інфляційних втрат за час невиконання грошового зобов`язання.
Отже, вказане рішення суду про задоволення вимог кредитора будучи невиконаним боржником надає позивачу (кредитору) право на звернення до суду про стягнення з відповідача процентів відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими коштами, 3% річних та інфляційних втрат за час невиконання грошового зобов`язання та позивачем.
Разом з тим, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у даному випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості інфляційних втрат, трьох процентів річних та процентів за користування коштами), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
Позивачем, на користь якого за рішенням суду від 14.09.2018 р. було стягнуто борг за розпискою в сумі 115837,54 грн., не надано суду доказів щодо долі виконавчого документа виданого судом відповідно до резолютивної частини вказаного рішення суду у справі № 682/52/18, а саме, чи перебував вказаний виконавчий документ на виконанні в органах ДВС станом на день звернення позивача з вказаним позовом до суду після того, як його вже було повернуто позивачу (стягувачу) після пред`явлення його до виконання органу ДВС вперше, та який фактичний залишок заборгованості за виконавчим документом на час звернення позивача з вказаним позовом до суду після його примусового виконання органом ДВС.
Саме ненадання позивачем суду доказів фактичного залишку заборгованості за виконавчим документом після того, як він перебував на примусовому виконанні в органах ДВС позбавляє суд можливості всебічно, повно та об`єктивно визначити на користь позивача розмір інфляційних втрат, три проценти річних від простроченої суми та проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України від суми тіла грошового зобов`язання за невиконаним рішенням суду на користь позивача, яке набрало законної сили.
Тобто, викладене позбавляє суд можливості належно застосувати до спірних правовідносин положення ч. 2 ст.625 та ст. 536 ЦК України та вірно здійснити аналіз розрахунків за вимогами позивача і з`ясувати початок та закінчення періодів для їх проведення і базову суму (тіло боргу за невиконаним рішенням суду) на яку слід здійснити такі розрахунки.
Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Керуючись ст. ст.10,13,81, 258, 265 ЦПК України, ст. ст. 536, 599, 600, 604, 605, 606, 607, 625ЦК України, суд,-
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за період прострочення виконання відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання судового рішення до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області.

Суддя Маршал І. М.