Справа № 562/2702/22
У Х В А Л А

12.12.2022 року Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі головуючого судді Саган Л.В., розглянувши в м.Здолбунові заяву ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Здолбунівського районного суду Рівненської області із заявою про встановлення факту перебування її на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.ст.175, 177, 318 ЦПК України з наступних підстав.

Частиною 1 ст.293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз`яснень, які містяться в пунктах 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, встановленим ЦПК України.

Згідно з п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

У відповідності до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких грунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Обгрунтовуючи причини звернення до суду із вказаною заявою, ОСОБА_1 зазначає, що у неї відсутній документ, який підтверджує факт перебування її на утриманні померлого чоловіка ОСОБА_2 , що позбавляє її можливості отримати пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

Відповідно до пунктів 2, 3 ч.1 ст.318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

Згідно з ч.2 ст.318 ЦПК України до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Таким чином, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Всупереч наведених вимог Закону, у заяві відсутні посилання на докази, які свідчать про те, що заявник зверталася до органів місцевого самоврядування з метою отримання довідки про підтвердження факту перебування на утриманні і що їй було відмовлено у видачі такої довідки.

Також у заяві не зазначено причин неможливості одержання вказаної довідки та матеріали справи не містять доказів на підтвердження неможливості одержання необхідних документів у позасудовому порядку.

Допущені недоліки позбавляють суд можливості провести підготовку справи до розгляду, призначити її та вирішити у відповідності до Закону. Підстав для звільнення від доказування судом не встановлено.

Відповідно до ст.185 ЦПК України вказані обставини є підставою залишення заяви без руху та надання заявнику строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 185, 294, 317, 318 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

У разі невиправлення недоліків у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я