П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року м. Київ

Справа № 757/51500/21-ц

Провадження: № 22-ц/824/4695/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.,

секретар Івасенко І.А.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 лютого 2022 року, ухвалене під головування судді Литвинової І.В.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, обґрунтувавши його тим, що 02 листопада 2006 року між нею та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено кредитний договір № 483/ПВ-06 на суму 150 000 доларів США на придбання житла з умовою повернення кредиту до 01 листопада 2027 року зі сплатою процентів - 12,5 % річних. Цього ж дня, між ними укладено іпотечний договір № 483/ФКВ-06, на підставі якого накладено заборону на відчуження предмету іпотеки - трикімнатної квартири, розташованої в АДРЕСА_1 . 30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та НБУ укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до якого останній отримав право вимоги до боржників ТОВ «Укрпромбанк», у тому числі, до неї, ОСОБА_2 , за кредитним договором № 483/ПВ-06. 21 листопада 2011 року ПАТ «Дельта Банк» направив на її адресу досудову вимогу про дострокове виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, а саме повернення всієї несплаченої суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісії за обслуговування кредитної заборгованості на загальну суму 169 329,67 доларів США та 13 143,25 грн. У квітні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до неї з позовом про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором, який заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 04 березня 2015 року було задоволено, стягнуто з неї, ОСОБА_2 , заборгованість за кредитним договором № 483/ПВ-06 у розмірі 1 812 120 грн. Станом на 23 вересня 2021 року рішення суду не виконане та на виконанні в органах виконавчої служби не перебуває. Зазначила, що 24 червня 2021 року вона отримала інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої іпотекодержателем предмета іпотеки - трикімнатної квартири, розташованої в АДРЕСА_1 , являється ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс». Вказала, що 23 липня 2021 року вона звернулась до ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс» із заявою про реструктуризацію боргу за кредитним договором № 483/ПВ-06 від 02 листопада 2006 року. 23 вересня 2021 року вона отримала від відповідача лист, в якому наголошено на невідповідності зобов`язань за кредитним договором вимогам п. 7 розділу IVЗакону України «Про споживче кредитування» і, відповідно, неможливості проведення реструктуризації. Не погоджуючись з такою відмовою вона звернулась із позовом, в якому просила суд зобов`язати ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс» провести обов`язкову реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором № 483/ПВ-06 від 02 листопада 2006 року відповідно до п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 лютого 2022 року позов ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_2 направила апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції було відмовлено в позовних вимогах на підставі того, що на день звернення з позовними вимогами існує судове рішення Подільського районного суду міста Києва про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилалась на пункт 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», згідно якого зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом. Зокрема, реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім випадку, коли у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань, за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили. Зазначила, що відсутні будь-які цивільні справи та відповідні рішення суду, предметом яких є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації за яким подається заява. Як вбачається, даний закон містить виняток, у випадку якого зобов`язання не підлягає реструктуризації. Отже, у випадку відсутності рішень суду або проваджень за вказаними в законі предметами спору зобов`язання підлягає реструктуризації.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 16 травня та 01 червня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні адвокат Марченко О.Г. в інтересах ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, та просила її задовольнити.

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 02 листопада 2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 483/ПВ-06 на суму 150 000 доларів США на придбання житла з умовою повернення 01 листопада 2027 року зі сплатою процентнів у розмірі 12,5 % річних.

В забезпечення виконання грошового зобов`язання позичальником перед кредитором між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір № 483/ФКВ-06, предметом якого стала трикімнатна квартира АДРЕСА_2 /а. с. 13-14/.

30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» та НБУ укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до якого останній отримав право вимоги до боржників ТОВ «Укрпромбанк», у тому числі, до ОСОБА_2 за кредитним договором № 483/ПВ-06 від 02 листопада 2006 року.

У квітні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 483/ПВ-06 від 02 листопада 2006 року у розмірі 1 812 120, 85 грн.

04 березня 2015 року заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва у справі № 754/5755/14-ц задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з останньої на користь банку за договором № 483/ПВ-06 від 02 листопада 2006 року заборгованість за кредитом у сумі 1 812 120, 85 грн та 3 654 грн судового збору.

Вказаним рішенням суду встановлено, що станом на 12 лютого 2014 року ОСОБА_2 має прострочену заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 1 812 120, 85 грн, з яких: 1 114 627, 87 грн -тіло кредиту, 632 911,78 грн - проценти, 64581, 20 грн - комісія (а.с. 14).

02 жовтня 2015 року на підставі постанови Правління НБУ № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 181 «Про початок здійснення процедури ліквідації AT «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації AT «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «Дельта Банк», строком на 2 роки з 05 жовтня 2015 року до 04 жовтня 2017 року включно.

20 лютого 2017 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 619 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації AT «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора», відповідно до якого продовжено строки здійснення ліквідації та повноваження ліквідатора на два роки до 04 жовтня 2019 року включно.

05 квітня 2018 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м. Києвавід 04 березня 2015 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

04 квітня 2019 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 772 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації AT «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора», відповідно до якого продовжено строки здійснення ліквідації та делегування повноважень ліквідатора на один рік до 04 жовтня 2020 року включно.

21 грудня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Фактор Плюс» було укладено договір №2113/К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за умовами якого АТ «Дельта Банк» було відступлено на користь ТОВ «ФК «Фактор Плюс» права вимоги банку до боржників, в тому числі за кредитним договорам № 483/ПВ-06 від 02 листопада 2006 року та іпотечним договором № 483/ФКВ-06 від 02 листопада 2006 року, що укладені між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_2 .

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 13 січня 2022 року задоволено заяву ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс» про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Відповідно до інформаційного витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 265710139від 13 липня 2021 року, об`єкт нерухомого майна - квартира АДРЕСА_2 обтяжено забороною відчуження № 6550, запис обтяження № 34817266 (спеціальний розділ) та запис про іпотеку № 34817467 (спеціальний розділ). Іпотекодавець - ОСОБА_2 , іпотекодержатель - ТОВ «ФК «Фактор плюс» (а. с. 49-50).

23 липня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до ТОВ «ФК «Фактор плюс» із заявою про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором № 483/ПВ-06 від 02 листопада 2006 року, на яку цього ж дня отримала письмову вимогу № 16/09-20/1 від 16 вересня 2020 року про усунення порушення - протягом 30 календарних днів з моменту отримання цієї вимоги сплатити у повному обсязі заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 305 729, 48 грн, а також пеню, комісії, штрафні санкції, які будуть нараховані на дату погашення відповідно до умов кредитного договору, з попередженням, що у разі невиконання Товариство розпочне процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 23-30).

03 серпня 2021 року ОСОБА_2 подалаТОВ «ФК «Фактор плюс» заперечення на вимогу про погашення заборгованості від 16 вересня 2020 року у письмовій формі, у якій повторно просила розглянути і задовольнити заяву про реструктуризацію зобов`язань (а.с. 31-32).

Листом від 22 вересня 2021 року ТОВ «ФК «Фактор плюс» відмовило ОСОБА_2 у задоволенні заяви про реструктуризацію за кредитним договором (а. с. 53).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із наявності судового рішення у справі, предметом спору в якій були права і обов`язки сторін за договором № 483/ПВ-06 від 02 листопада 2006 року, яке набрало законної сили. При цьому, ОСОБА_2 звернулася до відповідача (кредитора) із заявою про реструктуризацію зобов`язань, передбачених кредитним договором № 483/ПВ-06 від 02 листопада 2006 року, 15 липня 2021 року, тобто, зі спливом строків, встановлених Законом.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції вмежах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно преамбули Закону України «Про споживче кредитування» цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Згідно ч. 2 розділу ІV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом, крім пункту 6 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, та пункту 7 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, які відповідають викладеним у зазначеному пункті критеріям.

Згідно п. 7 розділу ІV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», який набрав законної сили 23 квітня 2021 року, зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом:

1) обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі:

наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника;

відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації;

2) виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку" у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом "г" частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:

предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі).

Згідно п. 3 ч.7 розділу ІV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків:

у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява,

та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань,

та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя,

та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі.

Аналіз наведених положень Закону свідчить про те, що однією із підстав для відмови у проведенні реструктуризації є існування такого, що набрало законної сили, судового рішення у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором щодо якого особа просить провести реструктуризацію зобов`язань.

Встановивши наявність судового рішення від 04 березня 2015 року, що набрало законної сили, про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, щодо реструктуризації зобов`язань, за яким нею була подана заява (кредитний договір № 483/ПВ-06від 02.11.2006 року), а також те, що вказана заява була подана позивачкою 23 липня 2021 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що реструктуризація зобов`язань за договором здійснюється у разі відсутності рішення у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін щодо реструктуризації зобов`язань є необґрунтованими та такими, що побудовані на власному тлумаченні скаржником положень Закону України «Про споживче кредитування».

Апеляційна скарга за своїм змістом є повторенням правової позиції, викладеної в позовній заяві, аргументи якої знайшли належну оцінку в рішенні суду першої інстанції. Доводів на спростування висновків суду апеляційна скарга не містить.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно і всебічно досліджено наявні у справі докази та дана їм належна правова оцінка, правильно встановлено обставини справи, в результаті чого ухвалено законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких підстав, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 лютого 2022 року без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 11 липня 2022 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова