Справа № 296/2027/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

14 грудня 2022 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

за участі секретаря судового засідання Репікової З.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира цивільну справу 296/2027/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину та дружину,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира 29 квітня 2022 року звернулась ОСОБА_1 із вказаним позовом, в якому просить ухвалити рішення щодо стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання їх малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня звернення до суду із позовом і до досягнення дитиною повноліття, а також, аліментів на своє утримання в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дочкою трьох років (а.с.1-2).

Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідач у добровільному порядку не бере участі в утриманні дитини, яка проживає разом з нею та потребує постійного догляду і матеріальних витрат. На даний час вона не працює так, як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення останньою трирічного віку. Угоди про добровільну сплату аліментів між нею та відповідачем не досягнуто.

Крім того, ОСОБА_1 у позові повідомляє, що не заперечує проти розгляду справи за її відсутності.

Ухвалою судді від 04 травня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання (а.с.13).

13 червня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із електронним зверненням, в якому просив відкласти розгляд справи для надання йому можливості подати відзив на позов та повідомив, що перебуває на військовій службі, про що доказів не надав (а.с.24).

Відповідно до п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України, 15 червня 2022 року суд відклав розгляд справи в судовому засіданні та повідомив належним чином відповідача про дату, час і місце судового засідання, а саме, за допомогою SMS-повідомлення на номер телефона, який ОСОБА_2 вказав у своєму зверненні і через оголошення в мережі Інтернет на офіційному сайті суду.

Крім того, 04 листопада 2022 року судом було направлено на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 запит щодо надання відомостей про перебування на військовій службі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

18 листопада 2022 року на адресу суду надійшло повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_4 за №_2/4/737 від 10 листопада 2022 року, згідно якого вбачається, що у ІНФОРМАЦІЯ_5 та відділів ОСОБА_2 на обліку не перебуває і на військову службу по мобілізації не призивався.

Судом вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, однак, відповідач станом на 14 грудня 2022 року не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, не надав доказів на підтвердження своїх заперечень та поважності причин неподання заяв по суті справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» №11 від 17.10.2014, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (п.10 ч.3 ст.2 ЦПК України).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначено, відповідач в судове засідання не з`явився, його неявка має ознаки повторності.

За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки відповідача в судове засідання, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи викладені обставини і те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, суд згідно ст.280-282 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і відповідно до ст.180, 181 СК України, рівною мірою зобов`язані її утримувати до досягнення нею повноліття.

Згідно акту ОСББ «Наш дім-94» від 16 травня 2022 року, ОСОБА_1 з малолітньою ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , де з 2016 року і проживають (а.с.20).

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч.1 ст.12 вказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч.1 ст.183 СК, суд визначає розмір аліментів на неповнолітню дитину з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоровся та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на користь позивача на утримання малолітньої дитини, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.

Однією із умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу та зобов`язання обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, яка проживає з позивачем і потребує матеріальної допомоги і те, що відповідач не надав суду жодного доказу того, що він за станом здоров`я або за іншими підставами не спроможний надавати матеріальної допомоги на утримання своєї малолітньої дочки.

Оцінюючи викладені та встановлені обставини, суд дійшов висновку і стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Крім того, згідно із ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ч.2, 4, 6 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Отже, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Водночас наданими суду доказами, позивачем не доведені обставини щодо можливості відповідача надавати матеріальну допомогу у розмірі 1/4 від доходів на її утримання до досягнення дитиною трьох років, відсутні відомості про доходи відповідача. Клопотання про витребування вказаних доказів ОСОБА_1 не заявляла.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим встановлення розміру аліментів на утримання дружини 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, а також, стягнення їх з моменту пред`явлення позову та до досягнення їхньою малолітньою дитиною трирічного віку - до 02 липня 2022 року.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір.

Керуючись ст.75, 84, 85, 180-184 СК України, ст.3, 4, 5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 137, 141, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280-282, 352 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 29 квітня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29 квітня 2022 року і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку - ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету України судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто два) грн. 40 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення, подавши апеляційну скаргу Житомирському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя В. П. Маслак