гСправа № 358/286/18 Провадження № 2/358/6/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Тітова М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро - Богуславщина - Еко», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - державний реєстратор Богуславської районної державної адміністрації Київської області, про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та скасування їх державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 22 грудня 2015 року, укладений між ним та ТОВ «Агро-Богуславщина-Еко», предметом якого являється оренда земельної ділянки загальною площею 2,5675 га, кадастровий номер: :06:008:0031, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та скасувати його державну реєстрацію. Також позивач просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 22 грудня 2015 року, укладений між ним та ТОВ «Агро-Богуславщина-Еко», предметом якого являється оренда земельної ділянки загальною площею 2,5675 га, кадастровий номер: :06:008:0032, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та скасувати його державну реєстрацію. Також, просить стягнути із ТОВ «Агро-Богуславщина-Еко» на його користь понесені судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він являється власником зазначених земельних ділянок і вказана обставина підтверджується державним актом на право власності серії ЯЛ №092593, виданим 13.07.2010 та державним актом на право власності серії ЯЛ №092594, виданим 13.07.2010.

Оспорювані правочини (договори оренди земельних ділянок) ним особисто не підписувались, сам підпис та графічний почерк, яким заповнені договори оренди земельних ділянок від 22.12.2015 в графі «орендодавець» йому особисто не відомий та не відповідає вільному зразку його почерку та підпису, що і змусило його з метою захисту своїх прав та законних інтересів, як власника земельної ділянки звернутись з даним позовом безпосередньо до суду.

Належними йому земельними ділянками користується відповідач на підставі договорів оренди землі від 22 грудня 2015 року, в яких зазначено, що вони укладені між ОСОБА_1 і товариством з обмеженою відповідальністю «Агро - Богуславщина - Еко».

12 грудня 2016 року на підставі договорів було зареєстровано право оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,5675га та загальною площею 2,5676 га строком на 7 років кожен, з правом пролонгації, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, тобто, право оренди було зареєстровано на підставі договорів оренди землі від 22 грудня 2015 року, які він не підписував.

Позивач не мав наміру передавати в оренду належні йому земельні ділянки, а планував обробляти їх самостійно, вважає, що вказані договори оренди земельних ділянок порушують його права як власника зазначених земельних ділянок, а тому посилаючись на положення ст.ст. 16, 202, 203, 215, 310, 316, 317, 321 ЦК України просить задовольнити позов.

Під час судового розгляду справи позивач ОСОБА_1 пояснив, що 22 грудня 2015 року він не укладав і не підписував договори оренди земельних ділянок із ТОВ «Агро - Богуславщина - Еко». Підписи, які містяться у договорах, виконані не ним, а батьком його дружини ОСОБА_2 , якому він не давав будь-яких повноважень на підписання договорів оренди. Про існування договорів оренди земельних ділянок він дізнався восени 2017 року від батька своєї дружини ОСОБА_2 . Також, просив прийняти до уваги той факт, що він у вказаний період часу перебував поза межами території України, в той час, як уповноважений представник відповідача вмовив батька його дружини здійснити підписання вказаних договорів оренди від його імені.

Представник позивача ОСОБА_3 ознайомившись з висновком експертів за результатами проведення комісійної судової почеркознавчої експертизи позовні вимоги підтримав частково, зокрема в частині застосування наслідків нікчемності правочинів шляхом скасування державної реєстрації речових прав, про що надіслав відповідні заяви від 13.10.2021 та 07.12.2021.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав та вказав на те, що товариство з обмеженою відповідальністю «Агро - Богуславщина - Еко» з 2015 року відкрито користується спірними земельними ділянками, сплачуючи земельний податок та виплачуючи орендну плату за користування ними. Так, за 2015, 2016, 2017 роки ОСОБА_1 отримував в грошовій формі орендну плату від ТОВ «Агро - Богуславщина - Еко». Зазначені обставини підтверджуються довідкою №17 від 16.04.2018 про видачу плати за оренду двох земельних ділянок.

З огляду на вказане, представник відповідача вважає, що на момент укладення договору 22 грудня 2015 року, фактично відбулося волевиявлення ОСОБА_1 на укладення договору оренди, про що свідчить фактична передача товариству земельної ділянки та отримання орендної плати з 2015 року по 2017 рік.

Крім того, представником відповідача ОСОБА_4 було подано відзив на позовну заяву ОСОБА_1 в якому він зазначає, що доводи та вимоги викладені в позовній заяві представника позивача є необґрунтованими та безпідставними. Також, представник відповідача зазначає, що позов подано представником позивача ОСОБА_3 без надання жодного належного та обґрунтованого доказу, зокрема не надано ні пояснень громадянина ОСОБА_2 ні пояснень самого позивача ОСОБА_1 , які б свідчили та підтверджували той факт, що два договори оренди земельної ділянки від 22.12.2015 не підписані орендарем та особисто власником земельних ділянок, а ніби підписані іншою особою. Просить відмовити у задоволенні даного позову повністю.

У відповідь на відзив від представника позивача ОСОБА_3 05.05.2018 до суду було надано відповідь на відзив на позовну заяву, яку аргументовано тим що, позиція представника відповідача, щодо обізнаності позивача про зазначений позов є припущенням, факт сплати орендної плати не має значення для вирішення питання про недійсність договорів оренди від 22.12.2015, натомість вказує, що належним та допустимим доказом у справі може бути висновок почеркознавчої експертизи.

Представник третьої особи - державний реєстратор Богуславської районної державної адміністрації Київської області, в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Щодо вирішення позову по суті покладалися на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 зазначив, що в грудні 2015 року ним було здійснено підписання договорів оренди земельних ділянок, що належать на праві приватної власності чоловікові його дочки ОСОБА_1 . При цьому, повідомив що саме в цей період ОСОБА_1 дійсно перебував за межами території України.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, свідка, представника відповідача та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки площею 2,5675 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером: :06:008:0031, яка розташована на території Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №092593 виданого Богуславською районною державною адміністрацією 13.07.2010.

Також, позивач ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки площею 2,5676 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером: :06:008:0032, яка розташована на території Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №092594 виданого Богуславською районною державною адміністрацією 13.07.2010.

22 грудня 2015 року уповноваженою особою відповідача ТОВ "Агро-Богуславщина-Еко" складено примірники договору оренди землі, а саме земельної ділянки площею 2,5675 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером :06:008:0031, яка розташована на території Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області, в яких є підписи від імені орендодавця ОСОБА_1 (а.с. 98-99), другий в матеріалах реєстраційної справи.

22 грудня 2015 року уповноваженою особою відповідача ТОВ "Агро-Богуславщина-Еко" складено примірники договору оренди землі, а саме земельної ділянки площею 2,5676 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером :06:008:0032, яка розташована на території Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області, в яких є підписи від імені орендодавця ОСОБА_1 (а.с. 14-18), другий в матеріалах реєстраційної справи.

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №75417552 від 10.12.2016 державним реєстратором комунального підприємства Кагарлицької районної ради «Реєстраційне агенство» Гречінською Наталією Петрівною проведено державну реєстрацію іншого речового права, а саме права оренди земельної ділянки площею 2,5675 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером: :06:008:0031. Зазначені відомості про орендодавця ОСОБА_1 , орендар ТОВ "Агро-Богуславщина-Еко", строк дії 7 років з правом пролонгації; підстава виникнення іншого речового права: договір оренди землі від 22.12.2015 укладений між орендодавцем та орендарем без нотаріального посвідчення ( а.с. 101-102).

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №75423706 від 10.12.2016 державним реєстратором комунального підприємства Кагарлицької районної ради «Реєстраційне агенство» Гречінською Наталією Петрівною проведено державну реєстрацію іншого речового права, а саме права оренди земельної ділянки площею 2,5676 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером: :06:008:0032. Зазначені відомості про орендодавця ОСОБА_1 , орендар ТОВ "Агро-Богуславщина-Еко", строк дії 7 років з правом пролонгації; підстава виникнення іншого речового права: договір оренди землі від 22.12.2015 укладений між орендодавцем та орендарем без нотаріального посвідчення ( а.с. 112-113).

По даній справі за клопотанням сторони позивача було проведено судову почеркознавчу експертизу та отримано висновок експерта №19/17-3/1/238-СЕ/18 від 21.12.2018, з яким позивач та його представник не погодилися.

15.04.2019 за клопотанням представника позивача ОСОБА_3 ухвалою суду по справі було призначено нову судову почеркознавчу експертизу для вирішення питання, чи ОСОБА_1 виконаний підпис від його імені в графі орендодавець в спірних договорах оренди земельних ділянок. Проведення експертизи було доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України.

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи за №13520/13521/19-32 від 01 жовтня 2019 року експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України на перше та друге питання експертизи експертами було надано висновки в категоричні формі про те, що підпис від імені ОСОБА_1 в графі «Орендодавець» в примірнику договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером - :06:008:0031 від 22 грудня 2015 року, та в актах приймання-передачі земельної ділянки від 12 грудня 2016 року, (а.с. 99, 100, 121, 122, 110, 111, 124, 125) виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Після дослідження в судовому засіданні вказаного висновку судової почеркознавчої експертизи та допиту експертів, представник відповідача ОСОБА_4 заявив клопотання про проведення судової комісійної почеркознавчої експертизи, яке мотивував тим, що висновок експертів за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи за №13520/13521/19-32 від 01 жовтня 2019 року експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України був також проведений за результатами призначення первинної судової почеркознавчої експертизи.

18 лютого 2020 року по даній справі було призначено судову комісійну почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України.

Згідно висновку експертів за результатами проведення комісійної судової почеркознавчої експертизи №18594/21-32/18629?18631/21-32 від 30.08.2021 (а.с.180-209) зроблено висновок що підписи від імені ОСОБА_1 у графі «Орендодавець»:

у договорі оренди земельної ділянки з кадастровим номером 20683600:06:008:0031 від 22 грудня 2015 року, який зберігається у матеріалах реєстраційної справи від 19.06.2018;

у договорі оренди земельної ділянки з кадастровим номером 20683600:06:008:0031 від 22 грудня 2015 року (т. 1 а.с.98-99);

в акті приймання-передачі земельної ділянки від 12.12.2016 (т.1 а.с.100); у договорі оренди земельної ділянки з кадастровим номером 20683600:06:008:0031 від 22 грудня 2015 року (т. 1 а.с.120-121);

в акті приймання-передачі земельної ділянки від 12.12.2016 (т.1 а.с.122), виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Підписи від імені ОСОБА_1 у графі «Орендодавець»:

у договорі оренди земельної ділянки з кадастровим номером 20683600:06:008:0032 від 22 грудня 2015, який зберігається в матеріалах реєстраційної справи від 19.06.2018;

у договорі оренди земельної ділянки з кадастровим номером 20683600:06:008:0032 від 22 грудня 2015 року (т. 1 а.с. 109-110);

в акті приймання-передачі земельної ділянки від 12.12.2016 (т.1 а.с.111);

у договорі оренди земельної ділянки з кадастровим номером 20683600:06:008:0032 від 22 грудня 2015 (т. 1 а.с. 123-124);

в акті приймання-передачі земельної ділянки від 12.12.2016 (т.1 а.с.125), виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Позов представник позивача обґрунтовував тим, що у ОСОБА_1 не було волевиявлення на укладення із ТОВ «Агро-Богуславщина-Еко» договорів оренди землі від 22 грудня 2015 року він не погоджував з даним товариством істотних умов договору, не підписував його, підпис у договорі належить не йому, а тому даний договір вважає недійсним.

Такі доводи позивача повністю підтверджені в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_2 та висновком комісійної судової почеркознавчої експертизи від 30.08.2021.

Суд вважає, що вказаний висновок експерта є належним, достовірним, допустимим та достатнім доказом на підтвердження того, що позивач 22 грудня 2015 року не підписував спірні договори оренди землі із відповідачем, а тому він не виявляв свою волю до вчинення цього правочину та набуття цивільних прав та обов`язків за цим договором.

Вирішуючи даний спір суд враховує наступні положення чинного законодавства України.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено право кожної особи, в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Судом встановлено, що між сторонами виник спір, пов`язаний з правом оренди земельних ділянок.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю… Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.1 ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно з ст. 93 ЗК України та ст.1 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької і іншої діяльності.

Згідно з ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 року №220 (в редакції від 22.11.2017), затверджено типовий договір оренди землі, а тому форма договору оренди землі із зазначенням істотних умов договору має дотримуватись сторонами.

Згідно п. 43 типового договору оренди землі, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво - чи багатосторонніми правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а відповідно до частини четвертої цієї статті правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.

Головним елементом договору (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом, є спрямованість волі сторін на укладення договору.

Так, згідно висновку експертів за результатами проведення комісійної судової почеркознавчої експертизи №18594/21-32/18629?18631/21-32 від 30.08.2021 встановлено, що підписи розташовані в графі «Орендодавець» у договорах оренди земельних ділянок укладених між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро-Богуславщина-Еко» від 22.12.2015, виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Суд вважає, що вказаний висновок експерта є належним, достовірним, допустимим та достатнім доказом на підтвердження того, що позивач 22 грудня 2015 року не підписував договори оренди землі із відповідачем, а тому він не виявляв свою волю до вчинення цих правочинів та набуття цивільних прав та обов`язків за цим договором.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Оскільки ОСОБА_1 не підписував договори оренди землі, тобто не виявляв свою волю до вчинення правочину (договору оренди землі) та набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, тому дані правочини є таким, що не вчинені, права та обов`язки за такими правочинами не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

У випадку не вчинення правочину, власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки, а не з позовом про визнання правочину недійсним.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

У даному випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок, а не визнання правочинів недійсними.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 р. в справі № 145/2047/16-ц, а тому відповідно до ч. 3 ст. 263 ЦПК України суд при виборі і застосуванні норми права до даних спірних правовідносин застосовує висновок викладений у цій постанові Верховного Суду.

Оскільки ОСОБА_1 просить визнати недійсними договори оренди, котрі не укладав, що підтверджується зібраними доказами, та беручи до уваги, що не вчинені правочини не можуть бути визнані недійсними, тому суд прийшов до висновку, що позивачем невірно обрано спосіб захисту, а тому у позові слід відмовити саме з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту.

Крім того, позивач в позовній заяві заявляв похідну вимогу від основної про скасування державної реєстрації спірних договорів оренди землі, що не було обгрунтовано на вимогах чинного земельного законодавства України.

Так, відповідно до положень ст.ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» у редакції, яка була чинною до 01.01.2013, укладений договір оренди землі підлягав державній реєстрації, договір оренди землі набирав чинності після його державної реєстрації.

01 січня 2013 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» були виключені статті 18 та 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі.

Оскільки позивач ОСОБА_1 не підписував спірні договори оренди землі, що підтверджено висновком судової комісійної почеркознавчої експертизи, та з 01.01.2013 державна реєстрація договорів оренди землі не була передбачена чинним законодавством, а тому такі договори не були вчинені. Проведення 06 грудня 2016 року державної реєстрації іншого речового права на підставі договорі оренди землі від 22.12.2015 не може підмінити державну реєстрацію самого договору, оскільки державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі, а отже не можливо скасувати державну реєстрацію договорів оренди землі, щодо яких державна реєстрація не здійснювалася.

Відмова у задоволенні позову через обрання неефективного (неналежного) способу захисту не позбавляє позивача права заявити негаторний позов про повернення земельних ділянок.

Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставинах, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказах, наявних у справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

За клопотанням про розподіл судових витрат від 18.01.2022, представник відповідача просив стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати за проведення комісійної судової почеркознавчої експертизи, у відповідності до наданого рахунку №2042 від 08.06.2021.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підставі п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, залишити за ним у зв`язку з відмовою в позові.

На підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК, в межах даного рішення суд вирішує питання про стягнення судових витрат з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача «Агро - Богуславщина - Еко», які понесені на оплату судової комісійної почеркознавчої експертизи в розмірі 13728 гривень 80 коп.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 141, 202, 203, 207, 259, 263, 264, 265, 626, 628, 638 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321, 387 ЦК України, ст. 152 ЗК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро - Богуславщина - Еко», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - державний реєстратор Богуславської районної державної адміністрації Київської області, про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та скасування їх державної реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_1 користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агро - Богуславщина - Еко» 13 728 (тринадцять тисяч сімсот двадцять вісім) гривень 80 коп. судових витрат за проведення комісійної судової почеркознавчої експертизи від 30.08.2021.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов