Справа № 503/954/22
Провадження № 2/503/294/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Калашнікової Т.О.,

при секретарі судового засідання Поліковській О.І.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_3 , після смерті якої залишилась спадщина у вигляді земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області, площею 1,64 га та 1,66 га. Крім того, до складу спадково майна увійшов також будинок, розташований по АДРЕСА_1 , який ОСОБА_3 успадкувала, але не оформила належним чином після свого чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачі є спадкоємцями за законом після померлої ОСОБА_3 та прийняли спадщину, однак державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину оскільки державний акт, яким посвідчено право власності на земельні ділянки, було втрачено, а на будинок відсутні правовстановлюючі документи (будинок побудований в 70-х роках минулого століття). В зв`язку з цим позивачі не можуть захистити своє порушене право в позасудовому порядку, а тому просять поділити спадщину, виділивши ОСОБА_1 земельну ділянку, кадастровий номер :01:005:0308, а ОСОБА_2 - земельну ділянку, кадастровий номер :01:005:0307 та житловий будинок.

В підготовче засідання позивачі не з`явилися, надавши заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без їх участі.

Представник Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в підготовче засідання також не з`явився, надавши до суду заяву, в якій визнав позов та просив розглянути цивільну справу у його відсутність.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , повторно виданого 05.12.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.8).

До складу спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 увійшов житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року п. 1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Як встановлено судом, спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року.

Стаття 548 ЦК УРСР (1963 р.) передбачає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Положеннями частин 1 та 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.).

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 12.06.1968 року(а.с.12), ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі із 12.06.1968 року.

Із довідки Кодимської міської ради Одеської області №497 від 05.08.2022 року (а.с.20) встановлено, що ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала з 01.02.1970 року по 03.06.2013 року в будинку АДРЕСА_1 , власником якого, відповідно до технічного паспорта, складеного 05.11.1989 року (а.с.21-24) та виписки з погосподарської книги (а.с.25) був ОСОБА_4 . Отже, ОСОБА_3 вважається такою, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.7), виданого 06.06.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кодимського районного управління юстиції в Одеській області.

До складу спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 увійшла земельна ділянка площею 1,6404 га, кадастровий номер :01:005:0307, земельна ділянка площею 1,6669 га, кадастровий номер :01:005:0308, загальною площею 3,31 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами с.Загнітків (раніше територія Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області), що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю серії І-ОД №007228, виданого Кодимською РДА 20.04.2004 року (а.с.26) та житловий будинок АДРЕСА_1 .

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1269 цього ж Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Крім того, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що за час свого життя ОСОБА_3 склала заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після її смерті спадкування здійснювалось за законом.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є дочками спадкодавця та спадкоємцями першої черги за законом. Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , повторно виданого 29.10.1968 року (а.с.14), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , виданого 01.12.1984 року (а.с.13), копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого 23.11.1973 року (а.с.17), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 , виданого 13.02.2000 року (а.с.18).

Зі змісту листа державного нотаріуса Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №471/02-14 від 11.10.2022 року встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до нотаріальної контори заяви про прийняття ними спадщини та заведена спадкова справа №358/2013. Ця обставина вказує на те, що позивачі прийняли спадщину після смерті матері ОСОБА_3 у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Встановлено, що державний нотаріус Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіна М.М. відмовила позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів. Ця обставина підтверджується листом №374/02-14 від 25.08.2022 року. Крім того, як вбачається з друкованого видання «Вісті Кодимщини» НОМЕР_8 від ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.27) державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД №007228, виданий Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області на ім`я ОСОБА_3 , є втраченим.

В абзаці 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Водночас, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22.09.2021 року, у справі №227/3750/19, вказав, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа має право звернутися до суду за правилами позовного провадження. При цьому, належним способом захисту прав спадкоємця є визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку, оскільки існують перешкоди для оформлення спадщини в нотаріальному порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкодавець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада.

Враховуючи, що позивачам відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, то відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» їх вимога про визнання права власності на спадкове майно підлягає судовому розгляду.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають задоволенню. Крім того, відповідач визнав позов у повному обсязі, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що з урахуванням положень ч.4 ст.206 ЦПК України, надає суду підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спадкове майно, що належало ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_9 , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,6669 га, кадастровий номер :01:005:0308, розташовану на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами с.Загнітків (раніше територія Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області), яка відповідно до втраченого державного акта на право приватної власності на землю серії І-ОД №007228, виданого 20.04.2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області, належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_10 , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,6404 га, кадастровий номер :01:005:0307, розташовану на території Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за межами с.Загнітків (раніше територія Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області), яка відповідно до втраченого державного акта на право приватної власності на землю серії І-ОД №007228, виданого 20.04.2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області, належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_10 , право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 та був успадкований ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Судове рішення складено 17 жовтня 2022 року.

Суддя Т.О. Калашнікова