Справа № 468/1204/19
2/469/99/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 липня 2022 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Гапоненко Н.О.,
за участю секретаря судового засідання Потриваєвої М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Баштанський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса), про виключення запису про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини,
в с т а н о в и в :
Позивач 16 вересня 2019 року звернулась до Баштанського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила виключити з актового запису №45 від 05 квітня 2019 року про народження доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Баштанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Миколаївській області, посилаючись на те, що сторони 14 вересня 2015 року уклали шлюб, який розірвано 10 листопада 2018 року. Оскільки дитина народилася менше ніж за десять місяців після розірвання шлюбу, при реєстрації народження доньки її батьком записали відповідача. Оскільки до народження дитини вони разом не проживали більше року, позивач стверджує, що відповідач не є бутьком її дитини.
Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 10 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 07 лютого 2020 року.
Ухвалою того ж суду від 07 лютого 2020 року справу передано за підсудністю на розгляд до Березанського районного суду Миколаївської області за зареєстрованим місцем проживання відповідача.
Справа надійшла до Березанського районного суду Миколаївської області 17 березня 2020 року.
Ухвалою суду від 20 березня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 01 червня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.
У судове засідання сторони не з`явились, від представника позивача ОСОБА_4 та позивачки ОСОБА_1 до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, підтримання позовних вимог; відповідач ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог у повному обсязі; представник третьої особи надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (ч.2 і 3 ст.5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Згідно зі ст.7 Конвенції ООН про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.
За змістом ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Згідно із ч.3 ст.122 СК України подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства.
Згідно зі ст 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.
Згідно зі свідоцтвом про одруження, ОСОБА_2 14 вересня 2015 року у виконавчому комітеті Привільненської сільської ради Баштанського району Миколаївської області уклав шлюб із ОСОБА_1 , якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_5 (а.с.2).
10 листопада 2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвано, про що Баштанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області складено відповідний актовий запис №34, після розірвання шлюбу ОСОБА_6 відновлено дошлюбне прізвище ОСОБА_7 (а.с.3).
Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 підтверджено, що ОСОБА_8 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 та її батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.4).
Зважаючи на те, що дитина ОСОБА_9 народилась до спливу десяти місяців після припинення шлюбу сторін, позивач відповідно до приписів ч.2 ст.122 СК України записаний батьком дитини у актовому записі про її народження, що підтверджено актовим записом №45 від 05 квітня 2019 року (а.с.28). У актовому записі зазначено, що відомості про батька вчинено на підставі свідоцтва про шлюб, актовий запис №5 від 14 вересня 2015 року, складений виконкомом Привільненської сільської ради Баштанського району Миколаївської області. Прізвище дитини присвоєно за заявою батьків №398-15.7-5.1-11 від 05 квітня 2019 року; у актовому записі наявні підписи батьків.
Із заяви Баштанського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) вбачається, що спільну заяву про невизнання ОСОБА_2 батьком дитини та заяву про визнання батьком дитини іншої особи, як це передбачено ч.3 ст.122 СК України, сторони до органу державної реєстрації актів цивільного стану не подавали (а.с.29-30).
Обставини щодо батьківства іншої особи у позовній заяві не викладені та заяв інших осіб про визнання батьком дитини до суду не надані.
Відповідно до частин 1, 2 ст.138 Сімейного кодексу України, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини.
Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.
Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство (п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).
У даній справі батьківство оскаржується за заявою матері, а отже за положеннями частини другої статті 138 СК України вимога позивача щодо виключення запису про батька дитини ОСОБА_2 з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Разом з тим така заява в матеріалах справи відсутня.
Також позивачем не надано доказів відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.
Відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Європейський суд з прав людини зауважив, що ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (справа № 3451/05 «Калачова проти Російської Федерації», § 34, від 7 травня 2009 року).
Отже, підставою для категоричного висновку про відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною може бути висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи.
Разом із тим, сторонами не заявлялось клопотання про призначення судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи, а тому, виходячи з того, що будь-яких обставин, які б обгрунтовували посилання позивача на те, що відповідач не є батьком дитини, та що наявна інша особа, яка визнає себе її батьком, у позовній заяві не викладено, до органу реєстрації актів цивільного стану у порядку ч.3 ст.122 СК України сторони не звертались, та навпаки, актовий запис про народження дитини вчинено за заявами обох батьків (а.с.18 на звороті), суд вважає, що існують обгрунтовані сумніви щодо відсутності кровної спорідненості відповідача та дитини позивачки.
Згідно з частинами 1, 2, 3, 4 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Враховуючи відсутність доказів, які б стали підставою доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною, відсутність заяви про визнання батьківства, передбаченою ст.138 ЦПК України, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог позивачки, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
На підставі ч.ч.1, 4, 5 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Оскільки визнання відповідачем позову за недоведеності відсутності кровного споріднення між ним та дитиною, а також за відсутності заяв про визнання батьківства іншої особи призведе до порушення прав дитини на сім"ю та батьківське утримання і виховання, суд не приймає визнання позову ОСОБА_2 ..
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд-
у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя: