Справа № 521/5845/22
Провадження № 2-др/521/24/22
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Бобуйка І.А.
секретаря судового засідання Підмазко Ю.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі Компанієць Анастасії Вікторівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про стягнення моральної шкоди, -
04.05.2022 року позивачка звернувся до суду з позовом до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про стягнення моральної шкоди. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04.07.2022 року вищезазначений позов задоволено частково та стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 100 000,00 (сто тисяч) гривень 00 копійок; стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1000,00 (однієї тисячі) гривень 00 копійок; в іншій частині позову - відмовлено.
08.07.2022 року позивачка, за допомогою поштового відправлення, звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення суду щодо розподілу судових витрат в порядку п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, та просила суд: винести додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки витрати на правову допомогу в розмірі 15 000, 00 гривень та витрати на проведення експертизи у сумі 18 121,92 гривні.
Суд не вбачав необхідності викликати сторони в судове засідання, враховуючи характер вирішуваного питання, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 270 ЦПК України.
У зв`язку з цим, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимога щодо стягнення з відповідачки судових витрат, пов`язаних з розглядом справи підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.
Частиною 3 тієї ж статті ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Отже, суд під час винесення рішення суд не вирішив питання про судові витрати, які понесла позивачка при розгляді справи, і які складаються із витрат на правову допомогу в розмірі 15 000, 00 гривень та витрат на проведення експертизи у сумі 18 121,92 гривні.
Відповідно до позиції викладеній у постанові Верховного Суду у справі № 910/4881/18 від 18.12.2018 року, зменшення витрат на правову допомогу можливе лише у разі наявності клопотання сторони про їх зменшення внаслідок не співмірності.
Згідно постанови Верховного Суду у справі № 922/445/19 від 03 жовтня 2019 року, за умови належного підтвердження витрати на професійну правничу допомогу стягуються і у випадку, коли фактично ще не сплачені стороною, а тільки мають бути сплачені. Верховний Суд прийшов до висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Верховний Суд у постанові від 09.04.2019 р. у справі №826/2689/15 зазначив, зокрема, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості, а тому сторона не повинна надавати докази на підтвердження обґрунтованості ринкової вартості послуг.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 08.04.2019 р. у справі № 922/619/18, суд не наділений повноваженням, а відповідно - не вправі, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи.
Також, відповідно до постанови Верховного Суду від 29.03.2018 р. у справі №907/357/16, від 18.12.2018 р. у справі №910/4881/18, неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом із позовною заявою не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні судових витрат.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд звертає увагу позивачки, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04.07.2022 року позовні вимоги позивачки були задоволенні частково, а саме: у розмірі 1/3 від заявлених позовних вимог, тому суд з метою дотримання принципу пропорційності, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 1/3 частина від суми, яку позивачка сплатила за правову допомогу під час розгляду справи, тобто у розмірі 5000,00 гривень.
Також, судом встановлено, що позивачка сплатила Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за проведення судової психіатричної експертизи грошову суму у розмірі 18 121, 92 гривень. Даний факт підтверджується актом попереднього розрахунку вартості виконання висновку експерта №22-1771 від 30.06.2022 року, актом здачі-прийняття висновку експерта №22-1771 від 30.06.2022 року, квитанцією від 13.05.2022 року.
Суд звертає увагу позивачки, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04.07.2022 року позовні вимоги позивачки були задоволенні частково, а саме: у розмірі 1/3 від заявлених позовних вимог, тому суд з метою дотримання принципу пропорційності, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 1/3 частина від суми, яку позивачка сплатила за проведення судової психіатричної експертизи, тобто у розмірі 6040,64 гривень.
Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Враховуючи все вищевикладене, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, відповідно до якого стягнути з відповідачки на користь позивачки судові витрати, пов`язані з розглядом справи пропорційно задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 135, 141, 263, 270 , 354 ЦПК України, суд, -
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №521/5845/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про стягнення моральної шкоди.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С У Д Д Я: І.А. Бобуйок