Провадження № 2-с/756/22/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Тиха О.О., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого Оболонським районним судом м. Києва 19.01.2022 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк-Стоун сервіс» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , звернулася до суду з заявою про скасування судового наказу, виданого Оболонським районним судом м. Києва 19.01.2022.

В обґрунтування зазначеної заяви зазначила, що 19.01.2022 Оболонським районним судом м. Києва був виданий судовий наказ, відповідно до якого з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк-Стоун сервіс» стягнуто заборгованість за надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, яка утворилась станом на 01.12.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 8 662,15 грн., а також судовий збір у розмірі 227,00 грн.

Зазначає, що з розрахунком, наданим заявником, вона не погоджується, оскільки представником ТОВ «Парк-Стоун сервіс» у заяві про видачу судового наказу не зазначено, за який період та на підставі яких тарифів визначена сума заборгованості. Крім того, вказує на те, що житлово-комунальні послуги були сплачені, а тому сума, яку просив стягнути заявник не відповідає дійсності. Про наявність заборгованості заявник не повідомляв, при цьому у розрахунок заборгованості включено період, протягом якого ТОВ «Парк-Стоун» вже не надавав відповідні послуги.

З урахуванням наведеного боржник просить скасувати вищевказаний судовий наказ.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно із ч.1 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом 15 днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до п.п.4,5 ч.1 ст.161 ЦПК України.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011 якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Відповідно до ст.171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутись до суду із тими самими вимогами, в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи наведене, оскільки вимоги заявника та висловлені в заяві доводи щодо скасування судового наказу свідчать про наявність між сторонами спору про право, а також те, що заява ОСОБА_1 містить достатні підстави для скасування судового наказу, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу підлягає задоволенню, а судовий наказ, виданий Оболонським районним судом м. Києва 19.01.2022 у справі №756/19300/21 - скасуванню.

Щодо вимог боржника про стягнення з ТОВ «Парк-Стоун сервіс» витрат на правничу допомогу та суми сплаченого судового збору суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

В силу ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який видав судовий наказ, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини 1 статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або у разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленого за подання позовної заяви.

Отже, з огляду на наведені правові норми, в порядку наказного провадження судом вирішується лише конкретно визначений законом перелік вимог, судовий наказ не може бути виданий судом по вимогах, які прямо не зазначені в законі, судовий наказ видається без судового розгляду, без виклику боржника та стягувача у судове засідання, без заслуховування їх пояснень. При цьому змагання сторін у межах гласного вирішення справи, у ході якого сторони наводять доводи, покликані підтвердити їх правоту, спростувати аргументи протилежної сторони, відсутні. Наказ суду ґрунтується на поданих заявником документах, на повідомлених ним доводах, покликаних переконати суд у тому, що підстави для звернення до суду з позовом відсутні у зв`язку з безспірністю вимог.

За приписами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Зі змісту ч.5 ст. 137 ЦПК України вбачається, що суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

Отже, питання щодо стягнення судових витрат не є безспірним.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З аналізу наведених норм процесуального права слідує, що судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів ч.ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин 1 та 2 ст. 141 ЦПК України.

Тобто, статтею 141 ЦПК України передбачений поряд розподілу судових витрат під час розгляду справ позовного провадження.

Розгляд справи в наказному провадженні є безспірне вирішення справи, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Крім того, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, та за правилами наказного провадження стягувач в справі буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат.

При цьому, системний аналіз ст.170-171 ЦПК України дає підстави вважати, що цивільно-процесуальним законодавством передбачений вичерпний перелік рішень суду , які можуть бути постановлені за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу: 1) повернення заяви без розгляду; 2) скасування судового наказу; 3) перегляд за нововиявленими обставинами та вказаний перелік не підлягає розширеному тлумаченню.

З урахуванням наведеного, вимоги заяви про стягнення з ТОВ «Парк-Стоун сервіс» витрат на правничу допомогу та суми сплаченого судового збору задоволенню не підлягають.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеній у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 607/1219/18, який полягає в тому, що відшкодування витрат на правничу допомогу можливе у справах позовного провадження.

При цьому, суд роз`яснює стягувачу, що він має право звернутись до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 170,171, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого Оболонським районним судом м. Києва 19.01.2022 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк-Стоун сервіс» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги, задовольнити частково.

Судовий наказ, виданий Оболонським районним судом м. Києва від 19.01.2022 у справі № 756/19300/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Парк-Стоун сервіс» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, яка утворилась станом на 01.12.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 8 662,15 грн., а також судового збору у розмірі 227,00 грн. - скасувати.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Роз`яснити стягувачу, що заявлені вимоги можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Тиха