Справа № 162/559/21
Провадження № 2/577/232/22

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2022 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

у складі головуючого судді Потій Н.В.,

за участю секретаря Подейко Т.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Конотопі Сумської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції сторін.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь заборгованість за договором позики від 20.09.2018 року в сумі 10000 Євро та три відсотки в місяць за користування сумою позики, що становить - 10500 Євро, а всього 20500 Євро. Також просить стягнути 6484 грн. 45 коп судових витрат.

Свої вимоги мотивує тим, що між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно з яким вона 20.09.2018 року передала ОСОБА_2 10000 Євро під три відсотки в місяць терміном на один рік, про що власноручно написала розписку. Відсотки за вересень 2018 року відповідача виплатила, але у подальшому жодного разу відсотки не сплачувала. Суму отриманої позики ОСОБА_2 у зазначений термін 20.09.2019 року не повернула. З приводу подальшого стягнення відсотків за користування позикою, яка не була повернута, позивач керується вимогами ст. 625 ЦК України. На думку позивача сума трьох відсотків у місяць за користування позикою у період з жовтня 2018 року по серпень 2021 року становить 10500 євро (300 євро х 35 місяців).

Відповідачем відзив на позовну заяву не подано.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Інші процесуальні.

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 18 жовтня 2021 відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 11 год 20 хв 28.10.2021 року.

30 листопада 2021 року ухвалою Любешівського районного суду Волинської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в зв`язку з тим, що останнім місцем проживання та реєстрації відповідача ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 , передано на розгляд Конотопському міськрайонному суду.

11 січня 2022 року автоматизованою системою розподілу справ між суддями Конотопського міськрайонного суду Сумської області головуючим по справі є суддя Потій Н.В.

Згідно із довідкою сектору реєстрації фізичних осіб та ведення реєстру територіальної громади ЦНАП міської ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.01.2020 року знята з реєстрації по АДРЕСА_1 . (а.с. 50)

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 січня 2022 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 19 травня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання.

У судовому засіданні позивач позов підтримала і прохала його задовольнити, з підстав викладених у позові. Суду пояснила, що 20 вересня 2018 року надала в позику ОСОБА_2 10000 євро під 3 відсотки в місяць, оскільки у позивача хворів батько і такі умови позики для неї були вигідними. Відповідач ОСОБА_2 погодилася на такі умови договору, але не виконала їх, не повернула суму позики, лише одноразово сплатила відсотки у вересні 2018 року в розмірі 300 євро. Наразі місце перебування відповідача не відомо. Є неофіційна інформація про те, що ОСОБА_2 виїхала до Польщі, оскільки має значні борги не лише перед позивачем.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Згідно вимог п.11 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

У судовому засіданні встановлено, що 20 вересня 2018 року ОСОБА_2 , 1974 року народження, отримала в позику 10000 євро у ОСОБА_1 , терміном на один рік під три відсотки в місяць (а.с.6). Оригінал зазначеної розписки було досліджено в судовому засіданні.

02 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Камінь-Каширського районного відділу поліції із заявою про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.190 КК України (а.с. 7-8).

Постановою начальника сектору дізнання Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області від 12.04.2021 року (а.с. 10) кримінальне провадження за заявою ОСОБА_1 закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 10).

Згідно із розрахунком, наведеним у позові сума трьох відсотків у місяць за користування позикою у період з жовтня 2018 року по серпень 2021 року становить 10500 євро (300 євро х 35 місяців).

ІV. Норми права.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до положень статей 525-526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (стаття 1048 ЦК України).

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що «у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання».

V. Оцінка суду.

Суд, дослідивши зібрані в справі докази та надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Позивачем доведено, що у встановлений договором та розпискою строк, ОСОБА_2 не повернула позивачеві 10 000 євро, а тому вказана сума підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Суд встановив, що за умовами укладеного між сторонами договору позики, за період з 20 вересня 2018 року по 20 вересня 2019 року три проценти в місяць від суми позики становить 300 євро щомісячно. Тобто протягом строку дії договору позики від 20.09.2018 розмір загальний процентів становить 3600 євро. Враховуючи, що відповідач сплатила позивачеві 300 євро процентів у вересні 2018 року, з відповідача підлягають стягненню проценти в сумі 3300 євро.

Проте, суд не погоджується із розміром відсотків згідно ст. 625 ЦК України, зазначеним в позові, оскільки позивач невірно ототожнює проценти за користування позикою (3 % в місяць) протягом дії договору позики (тобто до 20 вересня 2019 року) з процентами після спливу строку позики, які в силу ч.2 ст. 625 ЦК України становлять 3 відсотки в рік, оскільки інший розмір процентів саме після спливу строку позики, сторонами в договорі позики не визначено.

Розрахунок процентів згідно ст. 625 ЦК України за період з 21 вересня 2019 року по 31 серпня 2021 року наступний:

1.) з 21.09.2019 року по 31.12.2019 року - 102 дні.

10 000,00 євро (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 102 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 83,84 євро.

2.) з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року - 366 днів.

10 000,00 євро (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 366 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 300,00 євро.

3.) з 01.01.2021 року по 31.08.2021 року - 243 дні

10 000,00 євро. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 243 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 199,73 євро.

Враховуючи викладене, сума процентів відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 21 вересня 2019 року по 31 серпня 2021 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за становить 583,57 євро (83,84 + 300 + 199, 73 = 583, 57 євро).

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 20 вересня 2018 року в сумі 10000 євро, 3 відсотки в місяць за період позики в сумі 3300 євро та 3 річних згідно ст. 625 ЦК України в сумі 583,57 євро, а всього заборгованості на загальну суму 13883,57 євро. В іншій частині в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.

VІ. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги задоволено на 67,72 % (13883 х 100 / 20500 = 67,72 %).

При подачі позову позивачем сплачено 6484,46 грн судового збору (а.с. 1). Сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 4391,28 грн (6484,46 х 67,72/100 = 4391,28 грн. ).

Керуючись ст. 5, 12, 13, 76-81, 141, 201, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 заборгованість за договором позики від 20 вересня 2018 року в сумі 10000 євро, 3 відсотки в місяць за період позики в сумі 3300 євро та 3 річних в сумі 583,57 євро, а всього 13883,57 євро.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4391,28 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 20 липня 2022 року.

Суддя Потій Н. В.