Справа № 367/8525/19
Провадження №2/367/930/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

08 липня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді - Карабаза Н.Ф.,

при секретарі - Глушко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Шурпінов Василь Іванович про визнання спадкоємцем першої черги,

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Шурпінов Василь Іванович про визнання спадкоємцем першої черги. В позовній заяві зазначає, що 01.02.2013 року між нею та ОСОБА_4 було укладено шлюб. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 22.11.2018 року ОСОБА_4 звернувся до Бородянського районного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу, за його позовом було відкрито провадження у справі № 360/2594/18. 14.01.2018 року вона звернулась до Бородянського районного суду Київської області в рамках даної справи із клопотанням про надання строку для примирення. 28.01.2019 року Бородянський районний суд Київської області за її клопотанням виніс ухвалу про надання строку для примирення до 26.04.2019 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , помер. 26.04.2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до неї про розірвання шлюбу закрито у зв`язку із смертю позивача. Під час подачі позову ОСОБА_4 проживав нетривалий час із іншою жінкою. Вона просила час на примирення, оскільки кохала свого чоловіка та пробачила йому зраду, розуміла, що йому тяжко було усвідомлювати можливість близької смерті. Останні місяці життя ОСОБА_4 тяжко хворів та перебував в лікувальних закладах: Національний інститут раку, м. Київ та Київська обласна клінічна лікарня. Останні три тижні свого життя ОСОБА_4 перебував в реанімації Київської обласної клінічної лікарні, так як у нього відмовила друга нирка. Вона весь цей час була поруч, сподівалась, що ситуація із здоров`ям виправиться і про доведення до логічного завершення справи, а саме забрати позов про розлучення вже ніхто не думав, оскільки важливіше було підтримати чоловіка, а не нагадувати йому про незавершені юридичні моменти. Той факт що вона доглядала за чоловіком, за необхідності, можуть підтвердити свідки - лікарі, які вели ОСОБА_4 , а саме ОСОБА_6 лікар-онкоуролог. Київський обласний онкодиспансер, який оперував чоловіка, ОСОБА_7 , завідувач центру нефрології та гемодіалізу Київської обласної клінічної лікарні, ОСОБА_8 , онкоуролог Національного інституту раку. Після смерті чоловіка вона звернулась до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Шурпінова В.І., яким вже була заведена спадкова справа за заявою інших спадкоємців першої черги - батьків померлого: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з метою прийняття спадщини після смерті чоловіка нею та неповнолітнім сином, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на тій підставі, що у нотаріуса виникли сумніви в тому, чи являється вона спадкоємцем у зв`язку із закритою судовою справою про розлучення та окремо вказано на можливість оскарження даної постанови до Ірпінського міського суду. На момент смерті чоловіка рішення суду про розірвання шлюбу взагалі не було, навіть такого, що не набрало законної сили, тобто виходячи з вищенаведеного шлюб припинився внаслідок смерті одного з подружжя, а не внаслідок його розірвання, від допомоги чоловіку вона не ухилялась, шлюб не визнано недійсним, від утримання також не ухилялась, перешкод у складанні заповіту не чинила, тобто вона не відноситься до переліку осіб, які не мають право на спадкування, таким чином, вважає, що має право вважатись спадкоємцем першої черги, а саме тим з подружжя, який пережив спадкодавця. Просить суд визнати її, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_1 спадкоємцем першої черги ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як таку, що пережила спадкодавця.

Відповідачем ОСОБА_2 подано до суду відзив на позовну заяву. В якому зазначено, що дійсно покійний син ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з 01 лютого 2013 року з позивачкою ОСОБА_1 з лютого 2013 року. З часом він усиновив дитину ОСОБА_1 . Вони були проти цього шлюбу та проти усиновлення. Шлюб сина не був вдалим. Після перенесення операції у 2018 році стосунки між сином ОСОБА_4 та позивачкою з кожним днем стали погіршуватися, з боку позивачки стала проявлятися подружня невірність. Син хотів розлучитись з позивачкою та одружитись н іншій жінці. Син не проживав з позивачкою однією сім`єю, за весь час перебування сина в лікарні позивачка лише раз приїхала до нього поцікавитись станом його здоров`я.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явились, через канцелярію суду 22.02.2022 року подали заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутності.

Третя особа - приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Шурпінов В.І. в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Шурпіновим В.І. заведено спадкову справу №06-19 за номером у спадковому реєстрі 64087545 до майна померлого, що вбачається з витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.04.2019 року № 55976771.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.10.2019 року вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 відмовлено. Зі змісту постанови встановлено, що 11 жовтня 2019 року звернулася ОСОБА_1 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловіка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який на момент своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки, нотаріусу стало відомо, що до своєї смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , почав судовий процес з метою розірвання шлюбу з ОСОБА_1 та суд надав час для примирення сторін. За час, наданий для примирення сторін до суду не надходило жодної заяви про примирення і смерть позивача, тобто ОСОБА_4 , не дала можливість завершити розірвання шлюбу. Справу було закрито у зв`язку із смертю позивача (заявника). З цих підстав не може визначити частки спадкоємців, яких на даний час чотири, враховуючи неповнолітнього. Пропонує звернутись до суду з метою визначення кола спадкоємців.

Згідно свідоцтва про шлюб (повторно) серія НОМЕР_3 вбачається, що 01 лютого 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бучанського міського управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб, актовий запис № 09.

Ухвалою Бородянського районного суду від 26 квітня 2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу закрито.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд.

Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності непорушно, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, власник може бути позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні тільки у випадках і в порядку, встановленому законом, примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване тільки як виняток по мотивах суспільної необхідності на підставах і в порядку, встановленому законом, і за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1224 Цивільного Кодексу України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом. Не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. Не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини. Не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний таким за рішенням суду. Якщо шлюб визнаний недійсним після смерті одного з подружжя, то за другим із подружжя, який його пережив і не знав та не міг знати про перешкоди до реєстрації шлюбу, суд може визнати право на спадкування частки того з подружжя, хто помер, у майні, яке було набуте ними за час цього шлюбу. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Передбачене законом коло спадкоємців першої черги є вичерпним. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 на момент смерті спадкодавця, 07.04.2019 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , даний шлюб не визнано недійсним, відсутні докази та підстави вважати, що ОСОБА_1 ухилялась від надання допомоги чоловіку чи чинила перешкоди йому у складанні заповіту, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідачі позовні вимоги визнали, тому суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за можливе визнати позивача спадкоємцем першої черги ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як таку, що пережила спадкодавця.

На підставі викладеного, керуючись ст. 21,27,104,114 СК України, ст. 1216,1224 ЦК України, ст. 12, 81, 83, 89, 141, 206, 247, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Шурпінов Василь Іванович про визнання спадкоємцем першої черги - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 спадкоємцем першої черги ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , як таку, що пережила спадкодавця.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Н.Ф. Карабаза