Справа № 521/4308/22
Провадження № 4-с/521/37/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді: Мирончук Н.В.,

при секретарі судового засідання: Манюк Д.В.,

розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність державного виконавця Другого Суворовського ВДВС в місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Свиридюк Л.В., скасування постанови державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 із скаргою, в якій просив суд: визнати протиправною постанову державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби в місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Свиридюк Людмили Вадимівни, від 27.01.2020 року про відкриття виконавчого провадження № 61070552 з виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси по справі № 521/3504/14-ц, від 22 травня 2014 року; зобов`язати начальника Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби в місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати постанову державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби в місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Свиридюк Людмили Вадимівни, від 27.01.2020 року про відкриття виконавчого провадження №61070552 з виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси по справі №521/3504/14-ц, від 22 травня 2014 року.

В обгрунтування заявленої скарги, скаржником вказано про таке.

До відкриття виконавчого провадження, факт обізнаності матері про момент початку проживання одного із синів разом із батьком, підтверджується відповіддю з Одеського районного управління поліції №1 відділу №1 де констатується, що мати ОСОБА_2 22.01.2020 року звернулася до поліції та повідомила, що скаржник забрав їх спільного сина ОСОБА_3 до себе та не віддає. А наступного дня 23.01.2020р. ОСОБА_2 , мабуть, щоби помститися, пред`явила до виконання виконавчий лист, який передбачав стягнення витрат на сина, який уже не перебував на її утриманні.

На думку скаржника, з огляду на те, що він не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а тому він не мав потреби звертатися до суду з приводу коригування відрахувань на утримання дітей, що мали б стягуватись за рішенням суду.

Також, скаржник вважає, що, через необізнаність, він був позбавлений можливості надати виконавцю докази, що ним добровільно передані кошти на утримання дітей.

Також скаржник вказав, що через те, що державний виконавець не повідомив його про відкриття виконавчого провадження, то його було позбавлено права заперечувати та надати докази щодо спростування фактів про наявність у нього заборгованості зі сплати аліментів.

Так, на думку скаржника, він не міг надати державному виконавцю докази того, що він передав (перерахував) на користь ОСОБА_2 аліменти: 25.11.2019 перераховано на картку 1860 грн., 08.12.2019 згідно з розпискою 3000 грн..

Скаржник вважає, що висновок про бездіяльність випливає з відсутності в матеріалах виконавчого провадження доказів надсилання боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження.

Скаржник вказав, що він вперше дізнався про обмеження його права на керування транспортним засобом внаслідок ухвалення постанови посадовою особою відповідача, припускаючи, що обмеження його прав було здійснено без достатніх правових підстав, скаржник уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом, який 20.01.2022р., у присутності скаржника, ознайомився з матеріалами виконавчого провадження.

Зі зроблених фотокопій, саме 20.01.2022, скаржнику став відомий ідентифікатор доступу за допомогою якого скаржник може переглянути всі документи виконавчого провадження №61070552, а тому скаржник вважає, що з цієї дати розпочався відлік строку позовної давності щодо оскарження дій або бездіяльності державного виконавця.

З матеріалів виконавчого провадження йому стало відомо, що постанова про

обмеження скаржника в праві керування транспортними засобами та інші постанови

щодо утиску інших прав скаржника було ухвалення в рамках ВП №61070552.

Вказане виконавче провадження було відкрито на підставі заяви

ОСОБА_2 , від 23.01.2020, в якій вона зазначила, що просить стягнути аліменти на

утримання двох дітей, але на час написання цієї заяви один із двох її синів, ОСОБА_4 , вже не проживав з матір`ю, ОСОБА_2 , а знаходився на його утриманні. Заявниця також приховала інформацію про те, що вона отримала гроші на утримання дітей особисто від скаржника. Отримання грошей ОСОБА_2 підтверджується копіями розписок.

На думку скаржника, з огляду на те, що скаржник не знав про відкриття виконавчого провадження, він був позбавлений можливості зменшити суму нарахованої заборгованості, надавши виконавцю докази добровільного виконання обов`язку щодо сплати аліментів.

Також факт погашення заборгованості по сплаті аліментів, станом на 05.11.2019

підтверджений постановою державного виконавця про скасування заходів примусового виконання в рамках виконавчого провадження №43840656, де зазначено, що станом на 05.11.2019р. заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 погашена в повному обсязі.

Скаржник вважає, що між колишнім подружжям узгоджено розподіл обов`язку щодо утримання двох дітей порівну та з цього приводу немає суперечок, скаржник не розраховував, що ОСОБА_2 вчинить не добросовісно та буде вимагати аліменти в спосіб пред`явлення виконавчого листа про примусове стягнення аліментів на обох дітей за відсутності, на думку скаржника, на то фактичних підстав.

Представник заявника надав до суду клопотання, в якому вимоги скарги підтримав, справу просив розглянути без участі скаржника та його представника.

Оскільки державний виконавець Свиридюк Людмила Вадимівна, станом на час розгляду скарги, не займає посаду державного виконавця в Другому Суворовському відділі державної виконавчої служби в місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 08.06.2022 року, залучено до участі у справі № 521/4308/22 начальника Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби в місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_5 ,

який надав до суду клопотання, в якому просив відмовити в задоволенні скарги та справу розглянути без його участі.

Дослідивши скаргу, наявні матеріали, суд приходить до висновку про таке.

Судом встановлено, що на підставі Рішення Малиновського районного суду м. Одеси, по справі №421/3504/14-ц, було видано виконавчий лист, від 04.06.2014 р., на примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей щомісячно у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 14.03.2014 рокудо досягнення дітьми повноліття.

На підставі вказаного виконавчого листа до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), звернулась з заявою ОСОБА_2 .

На виконання зазначеного, державним виконавцем Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса),було відкрито виконавче провадження №№61070552 (а.с .25).

Приписами п. 1 ч. 1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» законодавцем встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках, зокрема, на підставі судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Також, згідно ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно до ч.1 ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Судом встановлено, що на час звернення ОСОБА_1 зі скаргою до суду та за час розляду судом скарги скаржника, ОСОБА_1 не було надано до суду доказів на підтвердження вимог скарги.

Посилання скаржника на те, що мати ОСОБА_2 22.01.2020 року звернулася до поліції та повідомила, що скаржник забрав їх спільного сина ОСОБА_3 до себе та не віддає, не є підставою для визнання протиправною постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 61070552, як і не є підставою для зобов`язання начальника Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби в місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати постанову державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби в місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Свиридюк Людмили Вадимівни, від 27.01.2020 року про відкриття виконавчого провадження №61070552 з виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси по справі №521/3504/14-ц, від 22 травня 2014 року.

Більш того, вивчені у судовому засіданні матеріали справи вказують на те, що на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси по справі №421/3504/14-ц, було видано виконавчий лист, від 04.06.2014 р., на примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей щомісячно у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 14.03.2014 рокудо досягнення дітьми повноліття.

Посилання скаржника на те, що скаржник вважає, що висновок про бездіяльність щодо невиконання обов`язку сповістити боржника належним чином, випливає з відсутності в матеріалах виконавчого провадження доказів надсилання боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, суд прийняти до уваги не може, оскільки скаржник просить про визнання протиправною постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 61070552.

Також, посилання скаржника на те, що скаржник вважає, що через необізнаність, він був позбавлений можливості надати виконавцю докази, що ним добровільно передані кошти на утримання дітей, суд не приймає до уваги, оскільки скаржник у вимогах своєї скарги до суду не заявляв вимог щодо неналежного розрахунку за виконавчим провадженням щодо сплати ним аліментів.

Вказівка скаржником про те, які саме суми аліментів ним було сплачено 25.11.2019р. та 08.12.2019р., суд також не може прийняти до уваги, оскільки, скаржником не оскаржується складений виконавцем розрахунок.

Посилання скаржника на те, що він вперше дізнався про обмеження його права на керування транспортним засобом внаслідок ухвалення постанови посадовою особою і обмеження його прав було здійснено, на його думку, без достатніх правових підстав, суд не приймає до уваги, оскільки вимог про скасування обмеження його права на керування транспортним засобом, скаржником не було заявлено.

Доказів того, що вказаний виконавчий лист по справі №421/3504/14-ц, від 04.06.2014 р., визнано таким, що не підлягає виконанню, скаржником ні державному виконавцю, ні до суду за час розгляду його скарги, надано не було.

Виходячи з аналізу наведених норм права та доказів наданих скаржником до суду і вивчених у судовому засіданні, наявних у суду матеріалів справи, суд не вбачає підстав для задоволення вимог скарги про визнання протиправною постанови державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби в місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Свиридюк Людмили Вадимівни, від 27.01.2020 року про відкриття виконавчого провадження № 61070552 з виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси по справі № 521/3504/14-ц, від 22 травня 2014 року.

Також, у суду відсутні підстави зобов`язати начальника Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби в місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати постанову державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби в місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Свиридюк Людмили Вадимівни, від 27.01.2020 року про відкриття виконавчого провадження №61070552 з виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси по справі №521/3504/14-ц, від 22 травня 2014 року.

Отже, виходячи з зазначеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог скарги скаржника.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії/бездіяльність державного виконавця Другого Суворовського ВДВС в місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Свиридюк Людмили Вадимівни,про визнаня протиправною постанови державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби в місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Свиридюк Людмили Вадимівни, від 27.01.2020 року про відкриття виконавчого провадження № 61070552 з виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси по справі № 521/3504/14-ц, від 22 травня 2014 року та зобов`язання начальника Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби в місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати постанову державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби в місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Свиридюк

Людмили Вадимівни, від 27.01.2020 року про відкриття виконавчого провадження №61070552 з виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси по справі №521/3504/14-ц, від 22 травня 2014 року, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до суду апаеляційної інстанції, в порядку та у строки, передбачені ст. 353-355 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 28 червня 2022 року.

Суддя Н.В. Мирончук