З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 638/653/22
провадження № 2/638/3279/22
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Яковлевої В.М.,
за участю секретаря судового засідання - Проданової М.О., Федорова О.В.,
учасники справи:
відповідач - Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Гарант»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» про стягнення несплаченого страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних, інфляційних витрат та моральної шкоди,
20 січня 2022 року ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» (далі-АТ «СК «Мега-Гарант») про стягнення несплаченого страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних, інфляційних витрат та моральної шкоди.
Позовна заява вмотивована тим, що 23 січня 2019 року о 19 год. 50 хв. в м. Харкові, на перехресті вул. Ахсарова і вул. Білогорська, водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ2110», державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» і сталось зіткнення з автомобілем «Skoda Felicia», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Автомобілі механічно пошкоджені, завдана матеріальна шкода.
На підставі довіреності від 27 травня 2016 року НАС 891293 ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 на керування автомобілем «Skoda Felicia», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 . Довіреністю від 23 липня 2019 року ННН916283 ОСОБА_1 уповноважив його на подання заяв про настання ахового випадку, заяв про страхове відшкодування, стосовно відшкодування шкоди, заподіяної транспортному засобу, а також бути його представником в усіх судах та на вчинення від його імені всіх процесуальних дій.
Відповідно до інформації з сайту МТСБУ цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 під час керування автомобілем «ВАЗ 2110», державний номерний знак НОМЕР_1 , перед третіми особами застрахована в АТ «СК «Мега-Гарант» за полісом № АМ5246964, який на момент ДТП 23 січня 2019 року є чинним.
Згідно з п. 5 полісу ліміт відповідальності відповідача за шкоду, заподіяну майну, складає 100 000 грн 00 коп., франшиза складає 2 000, 00 грн.
25 січня 2019 року водій ОСОБА_2 звернувся з повідомленням про ДТП за вх. № 08-02/27 від 08 лютого 2019 року до відповідача.
30 жовтня 2019 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до відповідача про відшкодування оціненої шкоди в результаті ДТП, в якій зазначив свої банківські реквізити та надав документи: копію постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2019 року, скріншот з сайту МТСБУ, заяву ОСОБА_1 , копію паспорта та РНОКПП заявника, копію довіреності від ОСОБА_1 , копію свідоцтва про державну реєстрацію ТЗ.
АТ «СК «Мега-Гарант» не визнавало дорожньо-транспортну подію, яка сталася 23 січня 2019 року страховим випадком у зв`язку із тим, що складання Європротоколу на момент ДТП було незаконним, зважаючи на відсутність полісу цивільно-правової відповідальності при експлуатації транспортного засобу «Skoda Felicia», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .
Рішенням № 15-04/8 від 15 квітня 2019 року АТ СК «Мега-Гарант» відмовило у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до рішення цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 21103, державний номерний знак НОМЕР_3 , застрахована в АТ СК «Мега-Гарант», ліміт відповідальності становить 100 000 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 при експлуатації автомобіля не була застрахована, а відтак учасники ДТП не мали права оформлювати Європротокол.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 липня 2021 року gозовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 франшизу у розмірі 2000 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 30580 грн, пеню у розмірі 3091 грн 42 коп., три відсотки річних у розмірі 574 грн, інфляційні втрати 305 грн 80 коп., моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 61 (шістдесят одна) грн 50 коп.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 729 (сімсот двадцять дев`ять) грн 52 коп.

Постановою Харківського апеляційного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 638/13910/20 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» задоволено.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 липня 2021 року в частині задоволених позовних вимог до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» скасовано.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» залишено без задоволення.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1186,53 грн.

Таким чином, рішенням судів першої та апеляційної інстанції встановлено, що зазначений факт ДТП є страховим випадком, проте відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, позивач не отримав ні від відповідача, ані від ОСОБА_3 - водія забезпеченого транспортного засобу.

З метою відновлення технічного стану автомобіля позивач звернувся до ФОП ОСОБА_4 , яким здійснено роботи по відновленню пошкодженого автомобіля, що підтверджується актом виконаних робіт від 14 лютого 2019 року та рахунком № 102 від 01 лютого 2019 року на суму 30 580, 00 грн, які сплачено позивачем.

ФОП ОСОБА_5 , що 28 cічня 2019 року за дорученням АТ «СК «Мега - Гарант» був здійснений виїзд з метою огляду пошкоджень автомобіля «Skoda Felicia», державний номерний знак НОМЕР_2 . Однак після проведення огляду від замовника надійшло повідомлення про відсутність необхідності завершувати проведення оцінювання пошкоджень і оформлювати звіт. За таких обставин, звіт про результати оцінки ним не оформлювався, а документи щодо результатів огляду транспортного засобу замовнику не передавалися.

Враховуючи, що страховою компанією не було нараховано суму страхового відшкодування, з урахуванням вимог визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і такого розрахунку не надано позивачем, суд позбавлений можливості здійснити такий розрахунок самостійно.

Розмір фактично понесених позивачем витрат пов`язаних з відновленням автомобіля не співпадає за розміром з сумою страхового відшкодування. А тому не може бути взяті до уваги.

Такий висновок зроблено апеляційним судом в постанові.

У зв`язку із тим, що відповідач відмовився повідомляти вартість відновлювального ремонту позивач був змушений звернутися до суб`єкта оціночної діяльності ФО-П ОСОБА_5 для визначення завданого матеріального збитку, про що було укладено договір № 19/11/21 від 10 листопада 2021 року, акт прийому-передачі робіт від 12 листопада 2021 року. Послуги спеціаліста по оцінці нанесеного матеріального збитку у звязку з пошкодженням автомобіля він сплатив згідно з товарним чеком від 12 листопада 2021 року у розмірі 1500, 00 грн.

Згідно зі звітом ФО-П ОСОБА_5 № 19/11/21 від 12 листопада 2021 року про оцінку вартості транспортного засобу вартість відновлювального ремонту автомобіля «Skoda Felicia», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 37 896,71 грн, вартість матеріального збитку складає 23 538,12 грн.

Позивач для визначення нанесеного йому матеріального збитку ОСОБА_3 у зв`язку із пошкодженням внаслідок ДТП 23 січня 2019 року автомобіля, яким він керував, сплатив суб`єкту оціночної діяльності ФО-П ОСОБА_5 вартість послуг з проведення оцінки вартості транспортного засобу 1 500 ,00 грн, що підтверджується товарним чеком від 12 листопада 2021 року.

Тобто, керуючись статтями 29, 34, 36 Закону, враховуючи висновок оцінювача, зазначеного в звіті № 19/11/21 ФО-П ОСОБА_5 про оцінку вартості транспортного засобу, виконаного ним за товарним чеком від 12 листопада 2021 року, відповідач має відшкодувати позивачу 1 500, 00 грн.

Розмір страхового відшкодування, який підлягає стягненню з відповідача, становить 23 038, 12 грн (23538,12 грн (матеріальний збиток)-2000,00грн (франшиза)+1500, 00 грн (вартість послуг оцінювача).

Враховуючи, що позивач звернувся з підтверджуючими документами до відповідача 30 жовтня 2019 року, то 90 днів після звернення сплили 28 січня 2020 року. Тобто, за період з 29 січня 2020 року по дату подання позовної заяви, а саме за 721 день, просить стягнути пеню в розмірі 6 850,74 грн, а також 3% річних в сумі 1 363,49 грн та інфляційні втрати в розмірі 3 520, 21 грн.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2019 року у справі № 638/12859/19 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Крім того, вважає, що протиправними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди.

Заподіяна позивачу моральна шкода полягає у моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди значною мірою порушився психологічний стан позивача. Стрес, який відчув позивач, не минув до теперішнього часу. Позивач втратив спокій, відчуває страх, в нього постійно є скарги на головний біль, головокружіння, слабкість, поганий сон, роздратливість, підвищену втомленість, що також потребує лікування. Лікування, реабілітація потребують значних витрат часу, що мало наслідком зміну звичайного ритму життя, у позивача змінився настрій, поведінка. Це все спричиняє позивачу душевні страждання.

Визначаючи розмір моральної шкоди, позивач виходить з того, що йому були завдані з тривають до теперішнього часу дуже тяжкі, сильні та глибокі моральні страждання. По -елегії закону, передбаченої статтею 8 ЦК України, враховуючи те, що на теперішній час законодавством невстановлений порядок розрахунку розміру моральної шкоди, позивач вважає за необхідне застосувати вимоги статті 440-1 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року, яка регулювала дані правовідносини до 01 січня 2004 року. Згідно цієї норми розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Тобто, позивач вважає за розумне розрахувати розмір моральної шкоди у кратному розмірі до мінімальної заробітної плати, яка станом на 01 січня 2022 року складає 6500 грн за місяць. Вважає, що розмір моральної шкоди, яку необхідно стягнути з відповідача, повинен становити розмір мінімальної заробітної плати, що складає 6500 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2022 року прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» про стягнення несплаченого страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних, інфляційних витрат та моральної шкоди за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог статті 128 ЦПК України. Надав суду заяву про розгляд справи без участі та присутності сторони позивача, просив провести розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просить задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до вимог статті 128 ЦПК України.

Частиною восьмою, десятою статті 128 ЦПК України визначено, що днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.

Судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв`язку з їхньою діяльністю.

Відповідно до вимог статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.

Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач про причини неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву не скористався.

Докази того, що відповідач на виконання вимог статті 131 ЦПК України повідомляв суд про зміну адреси місцезнаходження, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, відповідно до ухвали суду від 16 грудня 2022 року, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.

Відповідачем у встановлений частиною сьомою статті 178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною восьмою статті 178 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд доходить таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

23 січня 2019 року о 19 год. 50 хв. в м. Харкові, на перехресті вул. Ахсарова і вул. Білогорська, водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2110», державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» і сталось зіткнення з зтомобілем «Skoda Felicia», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Автомобілі механічно пошкоджені, завдана матеріальна шкода.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2019 року по праві № 638/12859/19 встановлено зазначені вище фактичні обставини та визнано, що ОСОБА_3 порушив вимоги п.8.46 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП (а. с. 13).

На підставі довіреності від 27 травня 2016 року НАС 891293 ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 на керування автомобілем «Skoda Felicia», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 . Довіреністю від 23 липня 2019 року ННН916283 ОСОБА_1 уповноважив його на подання заяв про настання ахового випадку, заяв про страхове відшкодування, стосовно відшкодування шкоди, заподіяної транспортному засобу, а також бути його представником в усіх судах та на вчинення від його імені всіх процесуальних дій (а. с. 9-11).

Власником автомобіля «Skoda Felicia», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 (а. с. 12).

Відповідно до інформації з сайту МТСБУ цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 під час керування автомобілем «ВАЗ 2110», державний номерний знак НОМЕР_1 , перед третіми особами застрахована в АТ СК «Мега-Гарант» за полісом № АМ5246964, який на момент ДТП 23 січня 2019 року був чинним (а. с. 63-64).

Згідно з п. 5 полісу ліміт відповідальності відповідача за шкоду, заподіяну майну, складає 100 000 грн 00 коп., франшиза складає 2 000, 00 грн.

25 січня 2019 року водій ОСОБА_2 звернувся з повідомленням про ДТП за вх. № 08-02/27 від 08 лютого 2019 року до відповідача (а. с. 29).

30 жовтня 2019 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до відповідача про відшкодування оціненої шкоди в результаті ДТП, в якій зазначив свої банківські реквізити та надав документи: копію постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2019 року, скріншот з сайту МТСБУ, заяву ОСОБА_1 , копію паспорта та РНОКПП заявника, копі довіреності від ОСОБА_1 , копію свідоцтва про державну реєстрацію ТЗ (а. с. 34).

АТ «СК «Мега-Гарант» не визнавало дорожньо-транспортну подію, яка сталася 23 січня 2019 року страховим випадком у зв`язку із тим, що складання Європротоколу на момент ДТП було незаконним, зважаючи на відсутність полісу цивільно-правової відповідальності при експлуатації транспортного засобу «Skoda Felicia», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Рішенням № 15-04/8 від 15 квітня 2019 року АТ СК «Мега-Гарант» відмовило у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до рішення цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 21103, державний номерний знак НОМЕР_3 , застрахована в АТ СК «Мега-Гарант», ліміт відповідальності становить 100 000 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 при експлуатації автомобіля не була застрахована, а відтак учасники ДТП не мали права у такому випадку оформлювати Європротокол (а. с. 25-27, 32-33).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 франшизу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 30580 грн, пеню у розмірі 3091 грн 42 коп., три відсотки річних у розмірі 574 грн, інфляційні втрати 305 грн 80 коп., моральну шкоду у розмірі 3000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 61 грн 50 коп.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 729 грн 52 коп.

Постановою Харківського апеляційного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 638/13910/20 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» задоволено.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 липня 2021 року в частині задоволених позовних вимог до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» скасовано.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» залишено без задоволення.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1186,53 грн.

Таким чином, рішенням судів першої та апеляційної інстанції встановлено, що зазначений факт ДТП є страховим випадком, проте відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, позивач не отримав ні від відповідача, ані від ОСОБА_3 - водія забезпеченого транспортного засобу.

З метою відновлення технічного стану автомобіля позивач звернувся до ФОП ОСОБА_4 , яким здійснено роботи по відновленню пошкодженого автомобіля, що підтверджується актом виконаних робіт від 14 лютого 2019 року та рахунком № 102 від 01 лютого 2019 року на суму 30 580, 00 грн, які сплачено позивачем.

ФОП ОСОБА_5 , що 28 cічня 2019 року за дорученням АТ «СК «Мега - Гарант» був здійснений виїзд з метою огляду пошкоджень автомобіля «Skoda Felicia», державний номерний знак НОМЕР_2 . Однак після проведення огляду від замовника надійшло повідомлення про відсутність необхідності завершувати проведення оцінювання пошкоджень і оформлювати звіт. За таких обставин, звіт про результати оцінки ним не оформлювався, а документи щодо результатів огляду транспортного засобу замовнику не передавалися.

Враховуючи, що страховою компанією не було нараховано суму страхового відшкодування, з урахуванням вимог визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і такого розрахунку не надано позивачем, суд позбавлений можливості здійснити такий розрахунок самостійно.

Розмір фактично понесених позивачем витрат пов`язаних з відновленням автомобіля не співпадає за розміром з сумою страхового відшкодування. А тому не може бути взяті до уваги.

Такий висновок зроблено апеляційним судом у вказаній вище постанові.

У зв`язку із тим, що відповідач відмовився повідомляти вартість відновлювального ремонту позивач був змушений звернутися до суб`єкта оціночної діяльності ФО-П ОСОБА_5 для визначення завданого матеріального збитку, про що було укладено договір № 19/11/21 від 10 листопада 2021 року, акт прийому-передачі робіт від 12 листопада 2021 року. Послуги спеціаліста по оцінці нанесеного матеріального збитку у зв`язку з пошкодженням автомобіля він сплатив згідно з товарним чеком від 12 листопада 2021 року у розмірі 1500, 00 грн.

Згідно зі звітом ФО-П ОСОБА_5 № 19/11/21 від 12 листопада 2021 року про оцінку вартості транспортного засобу вартість відновлювального ремонту автомобіля «Skoda Felicia», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 37 896, 71 грн, вартість матеріального збитку складає 23 538,12 грн.

Позивач для визначення нанесеного йому матеріального збитку ОСОБА_3 у зв`язку із пошкодженням внаслідок ДТП 23 січня 2019 року автомобіля, яким він керував, сплатив суб`єкту оціночної діяльності ФО-П ОСОБА_5 також вартість послуг з проведення оцінки вартості транспортного засобу - 1 500 ,00 грн, що підтверджується товарним чеком від 12 листопада 2021 року.

Тобто, керуючись статтями 29, 34, 36 Закону, враховуючи висновок оцінювача, зазначеного в звіті № 19/11/21 ФО-П ОСОБА_5 про оцінку вартості транспортного засобу, виконаного ним за товарним чеком від 12 листопада 2021 року, відповідач має відшкодувати позивачу 1 500, 00 грн.

Розмір страхового відшкодування, який підлягає стягненню з відповідача, становить 23 038, 12 грн (23 538,12 грн (матеріальний збиток)-2 000,00грн (франшиза)+1 500, 00 грн (вартість послуг оцінювача).

Враховуючи, що позивач звернувся з підтверджуючими документами до відповідача 30 жовтня 2019 року, то 90 днів після звернення сплили 28 січня 2020 року. Тобто, за період з 29 січня 2020 року по дату подання позовної заяви, а саме за 721 день, просить стягнути пеню в розмірі 6 850,74 грн, а також 3% річних в сумі 1 363,49 грн та інфляційні втрати в розмірі 3 520, 21 грн.

Враховуючи, що на момент ДТП автомобіль винуватця був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на AT «CK «Мега-Гарант», в межах положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умов договору страхування.

Враховуючи викладене, водій ОСОБА_3 , який керував автомобілем «ВАЗ2110», реєстраційний номер НОМЕР_5 , в розумінні п. 1.4 Закону є особою, відповідальність якої застрахована, а подія ДТП, що відбулася за його участю, є страховим випадком, факт чого було встановлено постановою Харківського апеляційного суду від 03 листопада 2021 року.

Відповідно до п. 5 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Щодо стягнення несплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно п. 22.1 статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності зі статтею 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень пунктів 72, 73, 74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Крім того, відповідно до положень статті 29 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Пунктами 34.2, 34.3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Таким чином, з вказаних норм закону вбачається, що витрати пов`язанні з евакуацією транспортного засобу та витрати на проведення експертизи (дослідження) це витрати, які страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілій особі, у разі настання страхового випадку.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Як свідчать матеріали справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 під час керування автомобілем «ВАЗ 2110», державний номерний знак НОМЕР_1 , перед третіми особами застрахована в АТ СК «Мега-Гарант» за полісом № АМ5246964, який на момент ДТП 23 січня 2019 року був чинним.

ДТП, яка сталася 23 січня 2019 року, є страховим випадком, факт чого було встановлено постановою Харківського апеляційного суду від 03 листопада 2021 року.

Згідно з п. 5 полісу ліміт відповідальності відповідача за шкоду, заподіяну майну, складає 100 000 грн 00 коп., франшиза складає 2 000, 00 грн.

Згідно зі звітом ФО-П ОСОБА_5 № 19/11/21 від 12 листопада 2021 року про оцінку вартості транспортного засобу вартість матеріального збитку автомобіля «Skoda Felicia», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 23 538,12 грн.

При цьому вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування, яке залишилася не сплаченим АТ«СК «Мега-Гарант», є обгрунтованими, оскільки обов`язок останнього сплатити страхове відшкодування повністю доведений зазначеними вище доказами.

На підставі вищевикладеного позивач має право на одержання від страховика страхового відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу «Skoda Felicia», державний номерний знак НОМЕР_2 , яка підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи, що франшиза в розмірі 2 000, 00 грн вже була стягнута з ОСОБА_3 у справі, що розглядалася з цих же правовідносин, рішення в цій частині судом апеляційної інстанції залишено без змін, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з АТ«СК «Мега-Гарант» матеріального збитку у загальному розмірі 23 038, 12 грн, тобто: (23 538,12 грн 2 000, 00 грн (франшиза)) та витрати на проведення дослідження у розмірі 1 500, 00 грн.

Стосовно вимог про стягнення пені, трьох відсотків річних, інфляційних витрат.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 3 частиною першою статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Пунктами 2, 3 частини першої статті 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкоду-вання) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застра-хованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

За нормами статті 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Відповідно до положень п. 36.2 статті 36 Закону України №1961-IV страховик зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Згідно вимог статті 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Грошова відповідальність страховика за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) передбачена також пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України від «Про страхування», згідно якого Страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передба-чений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до умов страхування, зокрема, вимог п. 36.5 статті 36 вищевказаного Закону України, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регла-ментної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За нормами частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частиною першою статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Правилами частини другої статті 625 ЦК України визначено, що в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Згідно зі статтею 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

За несвоєчасну виплату страхового відшкодування страховик має сплатити на вимогу страхувальника (чи вигодонабувача) пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла за період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Згідно з частиною п`ятою статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Судом також встановлено, що 30 жовтня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Голови правління АТ СК «Мега-Гарант» Погорелової Н.В. із заявою про виплату страхового відшкодування, яка була отримана представником страхової компанії ОСОБА_6 30 жовтня 2019 року (а. с. 34).

Таким чином, згідно з положеннями п. 36.2 статті 36 Закону України №1961-IV, АТ «СК «Мега-Гарант» зобов`язано було прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його не пізніше 28 січня 2020 року з розрахунку: 30 жовтня 2019 року + 90 днів = 28 січня 2020 року включно. У такому разі прострочення Страховиком з виплати ОСОБА_7 43 423 грн. страхового відшкодування за період з 29 січня 2020 року по дату пред`явлення цього позову - 18 січня 2022 року (здано на пошту) становить721 день.

Отже, суд доходить висновку, що розмір пені, який має бути сплачений АТ СК «Мега-Гарант» у зв`язку із простроченням виплати за період з 29 січня 2020 року по 18 січня 2022 року, тобто за 721 день, складає 6 850, 74 грн з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Окрім цього, з урахуванням вищенаведених обставин та відповідно до роз`яснень, наданих Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 21 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», правової позиції Верховного Суду України, викладених у постанові від 18 травня 2016 року у справі № 6-474цс16 та постанови від 21 грудня 2016 року у справі № 6-1003цс16, з АТ «СК «Мега Гарант» підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 інфляційні збитки за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Розмір інфляційних збитків судом перевірений та суд погоджується з таких розрахунком позивача, оскільки він проведений правильно, виходячи із суми та періоду простроченого страхового відшкодування з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у даному випадку, який складає 3 520, 21 грн.

Судом перевірено розрахунок, сума нарахованих 3 процентів річних правильно визначена позивачем, яка становить 1 363,49 грн.

№ з/пДокументДатаДо сплатиСплатаСальдо
1 29.01.202023 038,12 23 038,12
Разом23 038,120,0023 038,12

Заборгованість за зобов`язаннями: 23 038,12 грн.

[Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількістьднів] / [Кількість днів у році]

Де:[Сума боргу] сума простроченого боргу;[Процентна ставка (%)] проценти річних;[Кількість днів] кількість днів прострочення зобов`язання;[Кількість днів у році] кількість днів у календарному році.

РозрахунокКількість днівПроценти
Період розрахунку: з 29.01.2020 року по 31.12.2020 року - 338 днів [Проценти] = 23 038,12 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 338 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 638,27 грн.338638,27
Період розрахунку: з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року - 365 днів [Проценти] = 23 038,12 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 691,14 грн.365691,14
Період розрахунку: з 01.01.2022 року по 18.01.2022 року - 18 днів [Проценти] = 23 038,12 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 18 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 34,08 грн.1834,08

Таблиця результату:

Період розрахункуКількість днівСума боргуПроцентна ставкаПроценти
29.01.2020 - 31.12.202033823 038,123,000%638,27
01.01.2021 - 31.12.202136523 038,123,000%691,14
01.01.2022 - 18.01.20221823 038,123,000%34,08
Разом721 1 363,49

Сума нарахованих процентів: 1 363,49 грн.

Таким чином, суд, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, доходить висновку про те, що відповідач відповідно до норм ч. 2 ст. 625 ЦК України має сплатити позивачу інфляційні втрати за весь час прострочення у сумі 3 520,21 грн та 3% річних від простроченої суми страхового відшкодування у сумі 1363,49 грн.

Враховуючи несвоєчасну виплату відповідачем страхового відшкодування позивачу, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 3520,21 грн та 3 % річних у сумі 1363,49 грн та пені у сумі 6850,74 грн за період з 29 січня 2020 року по 18 січня 2022 року, за який розраховано прострочення, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про стягнення з страхової компанії відшкодування моральної шкоди, за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну, то суд враховує висновок суду апеляційної інстанції у цих же правовідносинах, зроблений в постанові від 03 листопада 2021 року у справі № 638/13910/20, про те, що Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено. Вказаним законом передбачено виплату моральної шкоди лише у випадку заподіяння ушкодження здоров`ю, проте така умова у даній справі відсутня, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази, надавши їм належну оцінку, суд доходить висновку, що позовні вимоги є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України.

Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі положень статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі розмірі (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 1-18, 76-82, 95, 141, 228, 229, 235, 244, 245, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, статтею 1191 ЦК України, статтями 22, 38, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» про стягнення несплаченого страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних, інфляційних витрат та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 суму несплаченого страхового відшкодування у розмірі 23 038 (двадцять три тисячі тридцять вісім) грн 12 коп.; пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у розмірі 6 850 (шість тисяч вісімсот п`ятдесят) грн 74 коп.; 3% річних у розмірі 1 363 (одна тисяча триста шістдесят три) грн 49 коп.; інфляційні втрати у розмірі 3 520 (три тисячі п`ятсот двадцять) грн 21 коп.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Гарант», , адреса місцезнаходження: 61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення складено 16 грудня 2022 року.

Суддя В.М. Яковлева