Справа № 275/585/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Миколайчука П.В.,

із секретарем судового засідання Довгаленко О.І., Несенюк В.В.,

за участю представника позивача адвоката Сечка С.В.,

представника відповідача адвоката Штундюка О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Брусилів Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку суброгації, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

ПАТ "Страхова група "ТАС" (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

В обґрунтування позову позивач вказує, що 14.01.2020 сталася ДТП за участю автомобіля «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , яка, згідно з постановою Брусилівського районного суду Житомирської області від 06.02.2020 у справі № 275/65/20, була визнана винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди діяв договір добровільною страхування наземного транспорту № FO 350735 від 26.03.2019, укладеного між ПАТ «Страхова група «ТАС» та ТОВ «Кемікал Україна», згідно якого позивач забезпечив майнові інтереси власника автомобіля марки «Skoda», д.н.з. НОМЕР_2 . Під час цієї ДТП були завдані механічні пошкодження автомобілю марки «Skoda», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ТОВ «Кемікал Україна», сума матеріальних збитків, які полягали в вартості ремонту автомобіля, складає 161 481, 40 грн. Позивач, відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту виплатив на рахунок СТО, яке здійснювало ремонт застрахованого автомобіля (ФОП ОСОБА_2 ) страхове відшкодування в розмірі 161 481, 40 грн. Водночас, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Українська Пожежно Страхова Компанія» (далі- ПрАТ «УПСК») за полісом № АО1690227, який покрив суму збитків позивача в розмірі 100 000, 00 грн, вказану суму ПрАТ «Українська Пожежно Страхова Компанія» сплатив позивачу. Водночас, оскільки сума збитків, завданих внаслідок ДТП є значно більшою ніж сума страхового ліміту за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач звернувся до суду з позовною вимогою про стягнення 61481, 40 грн. як різниці між розміром завданих збитків (сплаченим страховим відшкодуванням) та сумою отриманого страхового відшкодування від ПрАТ «УПСК».

На підставі вищевикладеного, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь кошти в розмірі 61481, 40 грн.

Процедура та позиції сторін

Ухвалою суду від 22.07.2021 відкрито спрощене позовне провадження по даній справі.

12.08.2021 до суду надійшов відзив відповідача на позов, у якому він проти позову заперечив з тих підстав, що оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, то до вказаного спору слід застосувати виключно положення Закону України «Про обов`язкове старування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон України № 1961-IV). Відтак, розмір збитків потерпілому від ДТП та вартість відновлювального ремонту автомобіля «Skoda Superb» мала б розраховуватись з урахуванням зносу, як це передбачено Законом України № 1961-IV, тоді як розмір страхового відшкодування позивачем вирахувано без врахування такого зносу. Відтак зазначає, що позивачем невірно розраховано суму збитків, та, відповідно, відсутні підстави для стягнення з відповідача як з винуватця ДТП саме 61 481, 40 грн.

08.09.2021 до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача на позов, у якому представник позивача наголосив, що спірні правовідносини регулюються положеннями ст. 993 та 1194 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», так як позивач поніс збитки на підстав договору добровільного страхування, а не на підставі Закону України № 1961-IV), відтак розмір страхового відшкодування визначався виключно згідно положень договору добровільного страхуванням, укладеного між позивачем та власником потерпілого авто. Тому, аргументи відзиву щодо застосування до даного спору та вирахування розміру збитків положень Закону № 1961-IV є безпідставними.

08.09.2021 до суду надійшли письмової заперечення відповідача на відповідь позивача на відзив, у яких він вказав, що сума фактичної шкоди, завданої ДТП залишається невстановленою, так як до позову не було додано доказів на підтвердження таких збитків, визначених договором добровільного страхування. Також зазначив, що в розрахунок битків СТО включила послуги, прямо не пов`язані з подією ДТП.

Ухвалою суду від 30.08.2021 витребувано у ПАТ "Страхова група "ТАС" фотознімки з фіксацією пошкоджень автомобіля SKODA SUPERB, д.н.з. НОМЕР_2 , які були виготовлені при огляді транспортного засобу 26.03.2019. На виконання указаної ухвали 25.10.2021 суду надано фотознімки з фіксацією пошкоджень та акт огляду транспортного засобу від 16.10.2020.

Ухвалою суду від 26.10.2021 за клопотанням відповідача адвоката Штундюка О.А. у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу для встановлення вартості відновлювального ремонту автомобіля SKODA SUPERB, д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням зносу. Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 05.01.2022 провадження по цивільній справі було поновлено у зв`язку з надходженням клопотання експерта про уточнення питань поставлених на експертизу.

Згідно ухвали від 14.01.2022 клопотання експерта задоволено та провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 21.06.2022 провадження по справі поновлено у зв`язку з надходженням висновку експерта, призначено судове засідання.

Представник позивача Сечко С.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Вказав, що до даного спору застосовуються виключно положення ст. 993 та 1194 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», розмір збитків позивача і складається з виплачених коштів на рахунок СТО на виконання умов договору страхування. Тому обгрунтованим є саме стягнення з відповідача як винуватця ДТП коштів, які становлять різницю між виплаченим позивачем страховим відшкодуванням (161 481,40 грн.) та отриманим відшкодуваннями від страховика відповідача згідно полісу обов`язкового страхування (100 000 грн.).

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 проти позову заперечив з підстав, зазначених ним у заявах по суті спору. Наголосив, що розмір шкоди мав визначатись з урахуванням коефіцієнту зносу, як це передбачено положеннями Закону №1961-IV, і оскільки відповідачка не була стороною договору добровільного страхування то, тому не може нести відповідальності за його умовами. Просив у позові відмовити в зв`язку з не визначенням розміру шкоди.

Фактичні обставини встановлені судом

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 14.01.2020 о 18 годині 35 хвилин на 78 км+800 м а/д Київ-Чоп ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "DAEWOO LANOS", д.н.з. НОМЕР_3 , при перестроюванні не надала переваги в русі автомобілю марки "SKODA SUPERB", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку він мав намір перестроїтись, та скоїла з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 4).

Згідно постанови Брусилівського районного суду Житомирської області від 06.02.2020, саме ОСОБА_1 винна у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме у скоєні ДТП 14.01.2020 під час керування автомобілем марки "DAEWOO LANOS", д.н.з. НОМЕР_3 (а.с. 4).

З огляду на викладене та відповідно до положення частини шостої ст. 82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою постановою Брусилівського районного суду Житомирської області від 06.02.2020, зокрема, щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 14.01.2020.

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди 14.01.2020 автомобіль "SKODA SUPERB", д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності ТОВ «Кемікал Україна» (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , а.с.9 зворот), було забезпечено ПАТ «Страхова група «ТАС» згідно Договору добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 «Правильне каско» № FO 00350735 від 26.03.2019 (а.с. 5-7) за заявою на страхування від 26.03.2019 (а.с. 8). Згідно п. 3.5 Договору, страхування здійснюється без урахування зносу, страхова сума складає 1 309 771 грн., а розмір страхового відшкодування розраховується Страховиком виходячи з завданого внаслідок настання страхового випадку розміру матеріального збитку (п.14.1 Договору).

14.01.2020 до ПАТ «Страхова група «ТАС» із Заявою про настання страхової події, звернувся директор ТОВ «Кемікал Україна» у зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком згідно з умовами Договору страхування (а.с. 10).

Актом огляду транспортного засобу описано характер пошкоджень транспортного засобу "SKODA SUPERB", д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 99).

Згідно рахункафактури № 111 від 16.01.2020, станцією технічного обслуговування (ФОП ОСОБА_2 ) власнику авто розраховано до сплати вартість ремонту автомобіля "SKODA SUPERB", д.н.з. НОМЕР_2 , на суму 161 481, 40 грн. (а.с.13).

13.02.2020 ПАТ «Страхова група «ТАС» на підставі Страхового акту № 03349/58/920 від 12.02.2020 (а.с. 14), виходячи з Рахунків-фактури № 111 від 16.01.2020 (а.с. 12-13) та розрахунку суми страхового відшкодування від 12.02.2020, здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 161 481 (сто шістдесят одну тисячу чотириста вісімдесят одну) гривню 40 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 80056 від 13.02.2020 (а.с. 15).

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 , було забезпечено ПрАТ «УПСК» за Полісом № АО1690227 (а.с. 16, 17). Згідно полісу, ліміт відповідальності страховика складав 100 000 гривень.

Згідно копії платіжного доручення № 13394 від 31.08.2020 ПрАТ «УПСК» сплатили на користь ПАТ «Страхова група «ТАС» виплату страхового відшкодування згідно страхового акту № ОЦ/011/000/20/0129 від 31.08.2020 в межах страхового полісу ОСОБА_1 в сумі 100 000 грн. (а.с. 18).

Згідно висновку експерта № 2820 від 17.06.2022, вартість відновлювального ремонту автомобіля "SKODA SUPERB", д.н.з. НОМЕР_2 ., внаслідок ДТП, яке сталося 14.01.2022, з урахуванням зносу складає 112 568,35 грн. (а.с.142-165).

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України та ч. 1, п. п. 1, 3, 4, 7, ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вбачається, що спірним у даній справі є питання визначення розміру відшкодування, яке має нести відповідачка як винуватець ДТП. Також сторона відповідача вказує на регулювання даного спору положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому, як вбачається з доводів сторін, сторонами не оспорюється вина відповідачки в скоєнні ДТП 14.01.2020 та не ставиться під сумнів її обов`язок нести відповідальність у разі перевищення розміру шкоди лімітам полісу обов`язкового страхування Полісом № АО1690227.

Щодо суті правовідносин між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18)).

У випадках коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 цього Закону, страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/9320/15-ц (провадження № 61-7833св18).

Враховуючи викладене, вимога позивача до завдавача шкоди ОСОБА_1 є не регресною, а засновані саме на суброгації, тобто переході до позивача права вимоги потерпілої особи у деліктному зобов`язанні, оскільки правовідносини виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування.

Суд констатує, що відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до позивача після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат перейшло право вимоги відповідача, за виключенням коштів, сплачених страховиком відповідача на виконання умов договору обов`язкового страхування відповідальності.

Щодо визначення розміру відшкодування.

Згідно зі абзацом 2 частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Статтею 1194 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

В свою чергу, згідно ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування.

У ч. 1 ст.25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

У вказаній справі судом встановлено, що у межах ліміту відповідальності ПрАТ «УПСК» на користь позивача сплачено страхове відшкодування у розмірі ліміту - 100 000, 00 грн. (а.с.18), тобто решта суми, що не покрита страховою виплатою, та яку поніс позивач на виконання умов договору добровільного страхування здійснюється особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, тобто відповідачем як винуватцем ДТП.

При цьому суд погоджується з доводами позивача, що розмір страхового відшкодування в сумі 161 481,40 грн. було визначено з врахуванням умов Договору від 26.03.2019, яким, зокрема, було передбачено визначення страхового відшкодування саме без урахування зносу» (п.3.5) та на підставі розрахунку СТО (розділ 14), що і було дотримано у даній справі.

Щодо врахування коефіцієнту фізичного зносу.

Відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Наведене обмеження щодо відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, встановлено для страховиків цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Втім, чинне законодавство не містить відповідних положень щодо необхідності урахування фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу у правовідносинах, що виникли між страхувальником та страховиком відповідно до договорів добровільного страхування майна.

У такому випадку розрахунок суми страхового відшкодування здійснюється згідно із умовами договору, вимогам спеціального законодавства і відповідачем не доведено, а судом не встановлено, що розрахунок такої суми здійснений із порушенням умов договору або правил спеціального законодавства.

Слід також зазначити, що у постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Додатково судом враховано, що відповідно до пункту 7. 38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників транспортного засобу, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових транспортних засобів виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових транспортних засобів.

У справі, що переглядається, належний потерпілій особі транспортний засіб марки «Skoda Superb» , д.н.з. НОМЕР_2 відповідно до матеріалів справи випущено у 2017 році (а.с.5,9).

Отже, у наведеному випадку значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю.

Крім того, системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу.

З огляду на вказане вище, суд відхиляє відповідні заперечення відповідача щодо розміру коштів, які підлягають стягненню та розрахунок вартості відновлювального ремонту автомобіля «Skoda Superb», визначений експертом у висновку від 17.06.2022 № 2820 в розмірі 112 568,35 грн, оскільки при його розрахунку безпідставно застосовано коефіцієнт фактичного зносу авто, а крім того вартість відновлювального ремонту не тотожна збиткам, які поніс позивач, так як такими є саме весь розмір страхового відшкодування за договором добровільного страхування.

Вирішуючи даний спір суд, на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України, застосовує правові висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у спірних правовідносинах , зазначених у Постанові від 02.06.2021 у справі №, 755/518/19, Постанові від 02.02.2022 у справі № 757/54513/16, Постанові Верховного Суду від 18.09.2019 у справі № 364/959/16-ц, Постанові Верховного Суду від 22.04.2019 у справі № 761/14285/16-ц., Постанові від 22.04.2021 у справі № 759/7787/18.

Тобто, розмір страхового відшкодування, здійсненого позивачем у даній справі було вирахувано і сплачено з дотриманням вимог Договору добровільного страхування та вимог Закону України «Про страхування».

Враховуючи вищенаведене та обставини встановлені в судовому засіданні, дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку суброгації є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 141 ЦПК України, в зв`язку з задоволенням позову, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору.

Заяв про розподіл інших видів судових витрат д осуду не надійшло.

Керуючись ст. ст. 993, 1187, 1194, ЦК України; Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"; Закону України «Про страхування», ст.ст. 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 133, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку суброгації - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" суму сплаченого страхового відшкодування в порядку суброгації в розмірі 61 481 (шістдесят одна тисяча чотириста вісімдесят одну) гривню 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення складене 14.07.2022.

Сторони по справі:

Позивач: Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС", юридична адреса: 03062, м.Київ, проспект Перемоги, 65, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Суддя П.В. Миколайчук