Справа № 462/776/22 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/811/2170/22 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1 , її представника

ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , його

представників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 , як з винної в дорожньо-транспортній пригоді (далі ДТП) особи, майнову шкоду в розмірі 15485 грн. та моральну шкоду в розмірі 250000 грн., яка завдана їй ушкодженням здоров`я.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 04.10.2018 року відповідач, керуючи транспортним засобом марки «Renault Megane», р.н.з. НОМЕР_1 , при проїзді нерегульованого пішохідного переходу по вул. Виговського у м. Львові порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого здійснив на неї наїзд в момент, коли вона знаходилась на пішохідному переході, заподіявши їй середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішньосуглобового черезпідвиросткового перелому обох кісток лівої гомілки зі зміщенням фрагментів та закритого двохкісточкового перелому правої гомілки з підзвихом стопи дозовні, у зв`язку з чим вона тривалий час знаходилась на стаціонарному лікуванні, під час якого їй було проведено оперативні втручання, більше двох місяців вона не могла пересуватись і фактично заново вчилась ходити, зазнала майнових витрат на лікування та моральних страждань від перенесеного стресу та фізичного болю від отриманих травм та наслідків ушкодження здоров`я.

Просила врахувати, що відповідач не визнавав свою вину у вчиненому, всіляко затягував досудове слідство та судовий розгляд, аж до спливу строків притягнення його до кримінальної відповідальності, власне, на цій підставі була закрита кримінальна справа, однак, вказана обставина є нереабілітуючою, а тому не звільняє відповідача від відшкодування завданої їй шкоди.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 03 серпня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 15485 грн. матеріальної шкоди та 70000 грн. моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_1 , просить його змінити в частині визначення розміру присудженого їй морального відшкодування та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на її користь моральну шкоду в розмірі 250000 грн.

На переконання позивачки, судом не враховано, що вона є особою похилого віку, внаслідок наїзду перенесла великий біль і страждання, через отримані травми і больовий шок у неї піднявся рівень цукру в крові, внаслідок чого лікарі змушені були призначити інсулін.

Наголошує, що у лікарні лежала нерухомо протягом тижня, потім із загіпсованими ногами лежала ще три місяці і весь цей час потребувала сторонньої допомоги, крім того, у неї загострились супутні хвороби: гіпертонія та цукровий діабет, вона стала інсулінозалежна.

Рішення суду оскаржив також відповідач ОСОБА_3 , просить його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідач вважає, що його вина у вчиненому не доведена належними доказами, оскільки ухвала суду про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не може мати преюдиційного характеру при розгляді даної справи.

Наголошує, що він у вчиненому вини не визнавав і проти складеного обвинувального акту заперечував.

Окрім того, вважає недоведеним факт заподіяння позивачці з його вини майнової та моральної шкоди.

Додає, що подані позивачкою копії фіскальних чеків про придбання медичних препаратів є неналежними доказами, оскільки з них неможливо встановити хто здійснював їх придбання та чи пов`язане воно з лікуванням позивачки у зв`язку з отриманими в ДТП травмами.

Вважає оскаржуване рішення в частині визначення розміру морального відшкодування взагалі немотивованим.

Кожна із сторін подали відзиви на апеляційну скаргу, заперечуючи доводи та вимоги апеляційної скарги протилежної сторони.

Заслухавши пояснення сторін в підтримання своїх апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.10.2018 року, близько 10 год. 40 хв., при проїзді нерегульованого пішохідного переходу по вул. Виговського у м. Львові, з вини відповідача ОСОБА_3 водія транспортного засобу марки «Renault Megane», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , сталась ДТП, внаслідок якої було здійснено наїзд на позивачку ОСОБА_1 на пішохідному переході, внаслідок чого вона отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішньосуглобового черезпідвиросткового перелому обох кісток лівої гомілки зі зміщенням фрагментів та закритого двохкісточкового перелому правої гомілки з підзвихом стопи дозовні.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16.11.2021 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Доводи відповідача про відсутність його вини у вчиненні ДТП є безпідставними, оскільки його звільнено від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Окрім того, вказаною ухвалою підтверджено той факт, що внаслідок саме дій відповідача (порушення ним правил дорожнього руху при проїзді нерегульованого пішохідного переходу) сталась вказана ДТП, внаслідок якої було здійснено наїзд на позивачку, що в повній мірі відповідає положенням частини шостої статті 82 ЦПК України при оцінці судом доказів у справі.

За загальним правилом відшкодування шкоди, яке міститься у частині першій статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, зокрема: моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, тощо.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Колегія суддів погоджується з присудженим позивачці розміром морального відшкодування, оскільки за встановлених обставинах справи він відповідає вимогам розумності і справедливості.

Доводи відповідача про те, що в момент ДТП був чинним поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не спростовують правильність висновків суду в частині вирішення вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, оскільки згідно зі статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком забезпеченого транспортного засобу відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода лише в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, а це означає, що потерпілий має право на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, як за рахунок виплати страховиком забезпеченого транспортного засобу страхового відшкодування, так і за рахунок стягнення такої шкоди безпосередньо з винної особи.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що суд частково задовольнив вимогу позивачки про присудження їй за рахунок відповідача названого вище морального відшкодування.

Що ж стосується вирішення спору в іншій частині, то суд першої інстанції дав належну правову оцінку доказам, які подала позивачка на підтвердження заявлених вимог, а тому підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення за апеляційною скаргою відповідача також немає.

Таким чином, доводи апелянтів не спростовують правильність висновків суду першої інстанції по суті вирішення спору і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, а тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У зв`язку з перебуванням суддів у відпустці в період з 16 по 30 грудня 2022 року, повний текст постанови складений в перший робочий день після відпустки 02 січня 2023 року.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 02 січня 2023 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич