РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Омельченко Ю. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» (далі - ТОВ «Перший український експертний центр») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просило стягнути з останніх заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 12 497,93 грн, 3% річних - 523,24 грн, інфляційні втрати - 1 285,13 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 , в рівних частках. Вказаний будинок був переданий на обслуговування позивачу відповідно до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» від 15 серпня 2012 року, яким безперебійно надавались житлово-комунальні послуги для потреб споживачів у будинку. Зокрема, відповідачі з липня 2018 року по липень 2021 року безперебійно отримували житлово-комунальні послуги, не відмовлялися від їх отримання, отримували рахунки на сплату за житлово-комунальні послуги, з заявами та необхідними документами, які б могли підтверджувати тимчасову відсутність споживачів у житловому приміщенні в спірний період до позивача не звертались, скарг щодо обсягу та якості наданих послуг відповідачем не заявлялось.

Відповідачі в порушення вимог чинного законодавства, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з липня 2018 року по липень 2021 року житлово-комунальних послуг належним чином не виконували, внаслідок чого у останніх виникла заборгованість у сумі 12 497,93 грн. Крім того, у зв`язку з простроченням оплати зазначених платежів, відповідачам здійснюється нарахування 3% річних у сумі 523,24 грн та інфляційних втрат - 1 285,13 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 серпня 2021 року у вказаній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу 15-денний термін для надання відзиву.

16 лютого 2022 року позивач подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій зазначив, що з моменту звернення до суду, а саме 23 липня 2021 року, заборгованість за надані житлово-комунальні збільшилась, тому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 14 616,04 грн, інфляційних втрат в сумі 1 866,23 грн та 3% річних - 730,87 грн.

Вказану заяву про збільшення позовних вимог, з урахуванням вимог пункту 2 частини другої статті 49 ЦПК України, було прийнято судом.

Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, матеріали справи містять заяву представника позивача про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що він не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, на підставі пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, що підтверджується конвертом, який повернувся на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», про поважність причин неявки суду не повідомив. Крім того, у встановлений судом строк, не скористався своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін.

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572.

Згідно пункту 5 частини 1 першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 5 цього Закону визначено, що до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, яке кореспондується з зобов`язанням споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (пункт 5 частини дркгої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

З огляду на вищенаведені норми Закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово- комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, при цьому відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Дана позиція викладена у постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 03 жовтня 2013 року.

Згідно з пунктом 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 992 № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до пунктів 4, 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року № 572, власник житла та наймач квартири зобов`язаний за рахунок власних коштів оплачувати всі витрати, пов`язані з утриманням житлового будинку і закріпленої прибудинкової території. Власники та наймачі квартир зобов`язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку.

Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 360 ЦПК України визначено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Суд установив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 266229896 від 16 липня 2021 року.

Як вбачається з матеріалів справи, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться на балансі та експлуатується ТОВ «Перший український експертний центр», що підтверджується витягом № 3 з протоколу засідання Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» від 05 серпня 2012 року № 29 та Актом приймання-передачі на баланс обслуговування житлового комплексу за адресою АДРЕСА_2 з балансу ПАТ ХК «Київміськбуд» на баланс ТОВ «Перший український експертний центр».

Підтвердженням того, що позивачем надавалися житлово-комунальні послуги є копії актів про надання послуг, приймання послуг, здачі-приймання робіт, копії Договору № 107-0 на технічне обслуговування пожежних систем від 15 листопада 2012 року, Договору № 2-1848-К-2 на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів від 01 жовтня 2012 року, копія Підрядного Договору № 16-08-2013-го на технічне обслуговування обладнання та ремонт диспетчерських систем від 01 серпня 2013 року, Договору № 47 на комплекс робіт з технічного обслуговування ліфтів від 01 жовтня 2012 року.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що між сторонами існують зобов`язання.

Згідно зі статтями 525, 526, 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі своєчасно та в повному обсязі не сплачували суму вартості наданих послуг, внаслідок чого відповідно до розрахунків наданих позивачем виникла заборгованість за житлово-комунальні послуги, яка станом на 16 лютого 2022 року складає 14 616,04 грн.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, вбачається, що відповідачем не сплачені своєчасно грошові кошти за надані житлово-комунальні послуги, а тому вимоги щодо стягнення основної заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, оскільки відповідачі прострочили виконання зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 3% річних у розмірі 730,87 грн та інфляційних втрат у розмірі 1 866,23 грн є правомірною.

Водночас, суд вважає за необхідне стягнути заборгованість з відповідачів в рівних частках, а не солідарно як просить позивач, оскільки співвласники зобов`язані брати участь в утриманні та управлінні належним їм майном відповідно до частки у праві спільної часткової власності, у свою чергу, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (стаття 541 ЦК України). Як встановлено судом, договори між сторонами, які б передбачали солідарну відповідальність не укладались. Крім того, законодавством не передбачена солідарна відповідальність співвласників за несплату комунальних послуг.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачі, не надавши відзиву до суду, приведені позивачем обставини не спростували, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надали.

Посилання відповідача ОСОБА_1 на те, що він не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 не звільняє останнього від зобов`язання утримувати квартиру, оскільки він є співвласником зазначеної квартири.

Зважаючи на викладене вище, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом частини першої 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 270 грн.

Керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», статтями 360, 525, 526, 615, 625, 629 ЦК України, статтями 12, 13, 76-81, 137, 141, 209, 258, 259, 263- 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, з урахуванням інфляційних втрат та 3-х процентів річних, у сумі 17 213,14 (сімнадцять тисяч двісті тринадцять гривень 14 коп.) грн, тобто по 8 606,57 (вісім тисяч шістсот шість гривень 57 коп.) гривень з кожного та судовий збір у розмірі 2 270 грн, тобто по 1 135 грн з кожного.

Відомості щодо учасників справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр», місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Саперне поле, 14/55, прим. 1004, ;

відповідачі:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ;

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. М. Ішуніна