справа № 208/2785/21
№ провадження 2/208/910/22
РІШЕННЯ

Іменем України

28 квітня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Івченко Т.П.,

за участю: секретаря судового засідання Задьори В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» про «захист прав споживачів, визнання дій (бездіяльності) неправомірними та зобов`язання вчинити дії», -

встановив:

1. Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного Товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» про «захист прав споживачів, визнання дій (бездіяльності) неправомірними та зобов`язання вчинити дії», в якій позивач просить суд:

- визнати неправомірною бездіяльність АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» щодо перерахунку заборгованості по оплаті надання послуг з постачання теплової енергії за адресою квартири АДРЕСА_1 , особливий рахунок № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 ;

- зобов`язати АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 , заборгованість по оплаті за послуги постачання теплової енергії в квартирі АДРЕСА_1 станом на 01.03.2020 року у розмірі 7525,24 грн., та заборгованість по оплаті за обслуговування у сумі 84,00 грн.;

- розглядати справу у порядку спрощеного провадження;

- усі витрати по справі покласти на відповідача.

2.Позиція сторони позивача.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . У період з жовтня 2018 року по час звернення до суду (29 березня 2021 року) у квартирі АДРЕСА_1 відсутнє центральне опалення. Послуги з теплопостачання за договором повинні надаватися з боку відповідача. 18.01.2021 між нею та відповідачем був укладений новий «Договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії» (далі - Договір). Особовий рахунок квартири згідно обліку відповідача має № 858081.

Згідно п. 1 Договору відповідач як виконавець послуги теплопостачання зобов`язується надавати мені як споживачу послугу з постачання теплової енергії для потреб опалення відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Згідно п. 7 Договору відповідач забезпечує постачання теплоносія безперервно з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Згідно п. 8 - 9 Договору надання послуги відповідачем здійснюється безперервно в опалювальний період з урахуванням часу перерв, визначених ч. 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно п.п. 1 - 2 п. 47 Договору відповідач зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість послуги згідно з законодавством та умовами цього договору, зокрема шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; забезпечити надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів»

Згідно п.п. 5 п. 47 Договору відповідач зобов`язаний розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживача і проводити відповідні перерахунки розміру плати за послугу в разі її неподання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також: в інших випадках, визначених цим договором.

Але відповідач систематично, тобто на протязі багатьох років та опалювальних періодів свої обов`язки, про які згадувалося вище, не виконує. Більш того, відповідач по цей час систематично без законних на то правових підстав продовжує нараховувати позивачці на особовий рахунок № НОМЕР_1 плату за послуги теплопостачання, які він фактично не надає.

Неправомірні дії та бездіяльність відповідача, яка веде до порушення її прав споживача послуги з теплопостачання за Договором, підтверджується наступними доказами.

18.01.2021 за зверненням адвоката Ворон А.І. до директора комунального підприємства Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду», 05.02.2021 був отриманий лист-відповідь КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» від 02.02.2021, вих. № 68/4, де, вказано, що їх підприємство не є надавачем комунальної послуги такої як послуги з теплопостачання, а тому, відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не уповноважене складати акти про відсутність опалення у квартирі, так як відповідно до вказаної статті - Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги, дату (строк її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також: іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання не в повному обсязі або неналежної якості. Також було повідомлено, що реагуючи на звернення мешканців, їх підприємством, як Управителем багатоквартирних будинків, у тому числі і запитуваної адреси, неодноразово надсилалася інформація надавачу вказаної комунальної послуги для подальшого реагування та здійснення перерахунку згідно чинного законодавства.

Згідно листа КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» від 25.01.2019, вих. № 95/н, управитель багатоквартирного будинку в якому мешкає позивач, звертався до надавача послуги теплопостачання КП КМР «Тепломережа» з вимогою здійснити перерахунок згідно фактичного підключення квартир до центрального опалення. У додатку до цього листа Реєстр приміщень, які не опалюються, на аркуші № 1, номер по порядку 29 вказана квартира позивача.

Згідно листа КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» від 25.02.2019, вих. № 283/4, управитель багатоквартирного будинку де мешкає позивач, звертався до надавача послуги теплопостачання КП КМР «Тепломережа» з вимогою «здійснити перерахунок згідно фактичного підключення квартир до центрального опалення.» У додатку до цього листа Реєстр приміщень, які не опалюються на аркуш № 1, номер по порядку 18 вказана квартира позивача.

На початку лютого 2021 року позивач отримала Рахунок-повідомлення на сплату комунальних послуг за січень 2021 року. Згідно Рахунку за січень 2021 плата за послугу з постачання теплової енергії складає: станом на 01.01.2021 борг 2 307,09 грн.; нараховано за січень 2021 р. 2 635,93 грн.; станом на 01.02.2021 борг 4 943,02 грн. Плата за абонентське обслуговування станом на 01.02.2021 складає 56,00 грн.

На початку березня 2021 року позивач отримала Рахунок-повідомлення на сплату комунальних послуг за лютий 2021 року. Згідно Рахунку за лютий 2021 плата за послугу з постачання теплової енергії складає: станом на 01.02.2021 борг 4 943,02 грн.; нараховано за лютий 2021 р. 2 582,22 грн.; станом на 01.03.2021 борг 7 525,24 грн. Плата за абонентське обслуговування станом на 01.03.2021 складає 84,00 грн.

Крім того, відповідачем вказано, що за період з 01.02.2021 по 28.02.2021 при повній відсутності центрального опалення, позивачем було спожите 1,33424618 Гкал теплової енергії.

З такими розрахунками відповідача та нарахованим боргом за теплопостачання позивач категорично не згодна у зв`язку з тим, що у її квартирі відсутнє центральне опалення та не надаються послуги теплопостачання вже багато років. Батареї ц/о протягом багатьох опалювальних сезонів завжди холодні. Цей факт підтверджується наступними доказами.

22.01.2019 позивачкою було подано заяву до директора КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду», в якій вона просить відновити опалення за адресою АДРЕСА_2 (весь стояк). Наприкінці січня 2019 року від КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» позивач отримала листа, в якому зазначено, що із-за відсутності теплопостачання за вказаною адресою, дану квартиру включено до загального реєстру на перерахунок оплати послуги за теплову енергію протягом грудня 2018 р. та січня 2019 р. питання відновлення опалювальної системи по стояку залишається на контролі.

27.03.2019 КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» направила листа до КП КМР «Тепломережа», вих. № 463/4, в якому просить здійснити перерахунок згідно реєстру по непрацюючим стоякам у житлових приміщеннях за зверненням мешканців. Додаток: 1 примірник на 4 аркушах.» У додатку до цього листа Реєстр приміщень, які не опалюються на аркуші № 1, номер по порядку 30 вказана квартира позивача.

14.05.2019 позивачкою було подано заяву до директора КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду», в якій вона просить (мовою оригіналу): «восстановить отопление по стояку АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 . Отопление отсутствует с начала отопительного сезона 2018/2019...». 05.08.2019 позивачем було подано заяву до директора КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» в якій вона просить (мовою оригіналу): «восстановить отопление по стояку АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 не дожидаясь начала отопительного сезона.»

04.12.2019 КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду»

направила листа до КП КМР «Тепломережі», вих. № 1929/4, «Щодо перерахунку послуги

теплопостачання», в якому просить провести перерахунок у зв`язку зі зверненнями мешканців будинку АДРЕСА_2 , з питанням не надання послуги теплопостачання, та після проведеної перевірки працівниками нашого підприємства, на всю опалювальну площу квартир АДРЕСА_7 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 з моменту запуску до кінця опалювального сезону 2019/2020pp..

Позивач звертає увагу суду на те, що на початку опалювального сезону 2020-2021 року у неї була переплата за послуги теплопостачання у сумі 1 362,48 грн., що підтверджується копією платіжного документу.

30.10.2020, 20.11.2020 та 16.12.2020 року позивачкою та мешканцями квартир будинку: ОСОБА_2 (кв. АДРЕСА_8 ) і ОСОБА_3 (кв. АДРЕСА_9 ) як споживачами послуг теплопостачання були складені за відсутністю представника відповідача та усіма споживачами підписані Акти-претензія про ненадання відповідачем послуг теплопостачання.

18.01.2021 року позивачкою було подано заяву до в.о. генерального директора AT «Дніпровська ТЕЦ» Аулова В.В. в якрму вона просить в означений законом строк призначити комісію для встановлення причин відсутності тепла та необхідності перерахунку плати за опалення у зв`язку з відсутністю опалення у квартирі АДРЕСА_1 . Про виїзд комісії за адресою просить повідомити завчасно за телефоном, яку було зареєстровано в журналі вхідних документів відповідача за вх. № 11 від 18.01.2021. До цього часу відповіді відповідача на цю заяву позивач не отримала, комісія відповідача на адресу позивача не виходила.

30.01.2021 позивачкою та мешканцями квартир будинку: ОСОБА_2 (кв. АДРЕСА_8 ) і ОСОБА_3 (кв. АДРЕСА_9 ) як споживачами послуг теплопостачання був складений за відсутністю представника відповідача та усіма споживачами підписаний Акт-претензія про ненадання відповідачем послуг теплопостачання.

10.02.2021 уповноваженим представником відповідача був складений Акт обстеження внутрішньо будинкової системи опалення, згідно якого період відсутності опалення: з 01.02.2021 по 28.02.2021. «Висновок комісії: стояки ц/о холодні».

30.12.2020 КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» направило листа до відповідача, вих. № 1373/4, в якому сказано, що у зв`язку зі зверненнями мешканців про відсутність опалення у житлових приміщеннях, просимо Вас не нараховувати оплату за опалення даних приміщень на опалювальний період 2020-2021 року. У додатку 1 до цього листа Переліку адрес по фактичному підключенню квартир до ц/о в грудні 2020 року квартира позивача, як приміщення, яке підключене та опалюється не зазначена.

22.02.2021 позивачем було складено та скеровано до відповідача заяву про перерахунок плати за послуги теплопостачання № 1/02-2021, де між іншим, позивач просила: «.. 2. Провести перерахунок заборгованості по оплаті за послуги з постачання теплової енергії в квартирі АДРЕСА_1 , шляхом повного списання заборгованості з особового рахунку № НОМЕР_1 , який закріплений за цією адресою, станом на 01.02.2021 у сумі 4 943,02 грн. та плати за абонентське обслуговування у сумі 56,00 грн. 3. Не нараховувати надалі щомісячно в опалювальному сезоні 2020 - 2021 років плату за послуги з постачання теплової енергії в квартирі АДРЕСА_1 на особовому рахунку № НОМЕР_1 унаслідок повної відсутності підключення квартири до загальної системи ЦО. 4. Про результати розгляду заяви повідомити позивача письмово у встановлений законом строк за вищезазначеною адресою.»

25.03.2021 позивач отримала відповідь відповідача, згідно якої відповідач вимоги щодо перерахунку та списання заборгованості у сумі 7417,85 грн. визнав такими, що є необґрунтованими та відмовив у їх задоволенні.

22.03.2021 позивачем було складено заяву до т.в.о. директора КП КМР «Добробут» Панасенко Т. з таким текстом: «Прошу скласти комісію з виїздом на адресу мешкання для встановлення причин відсутності опалення у житлі...» Зареєстровано в журналі вхідних документів за № А/762-06/21.

29.03.2021 представниками відповідача як виконавця комунальних послуг Олійником Ю.Ф. і ОСОБА_4 за участю представника житлової організації КП КМР «Добробут» Голобоашт С.І. був складений і підписаний Акт-претензія (б/н). Згідно з цим актом-претензії комісією відповідача було встановлено наступне: 1. «Будинок № 80/1 обладнано вузлом комерційного обліку теплової енергії з 17.03.2021 р.» 2. у двох кімнатах, кухні, вбиральні температура приміщення є 18°С; 3. «...температура теплоносія у системі опалення (температура транзитної труби-стояка) в квартирі АДРЕСА_5 »; 4. «Вирішили: теплоносій до зазначеного вище будинку 80/1 подається»; 5. «Заперечення до акту від... До квартири теплоносій не подається. Відсутні труби центрального теплопостачання підключені до мережі».

Таким чином на думку позивача, відповідач як виконавець послуги теплопостачання за Договором не має права нараховувати мені заборгованість за послуги теплопостачання квартири позивача в поточному опалювальному сезоні 2020-2021 років на тій підставі, що її квартира в цьому опалювальному сезоні, як і раніше у 2018 та 2019 роках, не підключена до загальної системи центрального опалення. Цей факт підтверджується належними доказами.

За таких обставин, на думку позивач, суд може захистити її цивільні права приватної власності та споживача і законний інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом, тому що на неї не може бути покладено за законом або договором обов`язок по сплаті заборгованості за послуги теплопостачання, які фактично не були надані їй відповідачем, але заборгованість нарахована за цей час у сумі 7 525,24 грн. Тому вона вимушена звернутися до суду з цим позовом.

Крім того позивачем було надано Відповідь на Відзив відповідача в якому вона вказала, що вона повністю не згодна з поясненнями, міркуваннями і аргументами відповідача викладеними у Відзиві з наступних підстав. Як випливає зі змісту Відзиву на позовну заяву, який був наданий суду відповідачем, його заперечення проти задоволення позовних вимог взагалі зводяться до того, що відповідальність за ненадані послуги теплопостачання несе не відповідач, а керуюча компанія як виконавець послуг з утримання будинку; позивач неправильно, тобто не відповідно до діючих Правил, склала акти-претензії; на день перевірки представниками відповідача квартири 29.03.2021 температура в приміщенні зафіксована + 18°С, а температура теплоносія в системі опалення в квартирі + 14°С; факт подачі теплоносія в будинок АДРЕСА_2 позивачем не спростовується; Акт про дослідження будинків і приміщень, оформлений представниками КП КМР Центральні тепломережі», позивачем не надано; вимога щодо зобов`язання відповідача виключити з обліку по моєму особовому рахунку по оплаті послуги постачання теплової енергії не є належним способом захисту мого права споживача послуг теплопостачання.

Позивач вважає мотиви та міркування відповідача помилковими, виходячи з наступного: Відповідач у Відзиві, між іншим, вказав що рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 25.05.2016 № 145 виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду правобережної частини міста, визнано Комунальне підприємство Дніпродзержинської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду. Цим рішенням передбачено обов`язок «Управляючої компанії по обслуговуванню житлового фонду» забезпечити збереження та належну експлуатацію житлових будинків, надання послуг з управління багатоквартирними будинками відповідного рівня та якості. На виконання вимог Законів України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Постанови Кабінету міністрів України від 21.08.2019р. №830 «Пре затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової ёнёргії рішення Кам`янської міської ради № 2009-44/УІІ від 09.07.2020року та умов договору з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, AT «Дніпровська ТЕЦ» як виконавець не несе відповідальності за ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або невідповідної якості, якщо доведе, що на межі централізованих інженерно-технічних систем постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку її якість відповідала вимогам, встановленим цим договором, та актам законодавства.

На думку позивача такі твердження помилкові, оскільки згідно ст. 25 Закону України «Про теплопостачання», Теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані: забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору, також норм і правил. Тобто в Законі зафіксовано обов`язок відповідача як теплопостачальної організації забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору, а також норм і правил, але посилання в Законі про те що відповідач, як виконавець не несе відповідальності за ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або невідповідної якості, якщо доведе, що на межі централізованих інженерно-технічних систем постачання послуги виконавця та внутрішньо будинкових систем багатоквартирного будинку її якість відповідала вимогам, встановленим цим договором, та актам законодавства, відсутні.

Крім того, згідно п. 1 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Тобто Закон вказує на обов`язок відповідача, як виконавця комунальної послуги, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання без будь-яких застережень, у тому числі і такого, що відповідач як виконавець не несе відповідальності за ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або невідповідної якості, якщо доведе, що на межі централізованих інженерно-технічних систем постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку її якість відповідала вимогам, встановленим цим договором, та актам законодавства.

Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що відповідач суперечить в своїх твердженнях оскільки з одного боку, він вказує, що саме він є постачальником послуг теплопостачання в опалювальному періоді 2020-2021 на підставі Рішенням Кам`янської міської ради № 617 від 12.10.2020 року, яким Акціонерному товариству «Дніпровська теплоелектроцентраль», як постачальнику послуг теплопостачання правобережної частини м. Кам`янське, визначеного таким рішення Кам`янської міської ради № 2009-44/VII від 09.07.2020 року, наказано розпочати опалювальний сезон 2020-2021 років з 19 жовтня 2020 року, тобто постачальником послуг централізованого теплопостачання правобережній частині м. Кам`янське в опалювальний період 2020-2021 p.p. був саме відповідач, AT «Дніпровська ТЕЦ», а з іншого боку, відповідач вказує на те, що він як виконавець послуги не несе відповідальності за ненадання послуги, якщо керуюча компанія з обслуговування житла не забезпечує належне обслуговування та експлуатацію будинку.

Також згідно п.п. 1 - 2 п. 49 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (далі - Постанова № 830), виконавець зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і належну якість послуги згідно із законодавством та умовами договорів про її надання, зокрема шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів.

Таким чином і Правила надання послуги з постачання теплової енергії, зобов`язують саме відповідача як виконавця послуги теплопостачання забезпечувати своєчасність надання, безперервність і належну якість послуги згідно із законодавством та умовами договорів про її надання. Саме ці Правила спростовують доводи відповідача про те, що він не несе відповідальності за ненадання послуги теплопостачання споживачеві унаслідок поганої роботи житлової керуючої компанії. Це прямо випливає з обов`язку саме відповідача відповідно до п. 49 п. 3, а саме: у міжопалювальний період проводити підготовку об`єктів житлово-комунального господарства до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Посилання в Відзиві відповідача на договір, який був укладений 18.01.2021 між позивачкою і відповідачем на надання послуг теплопостачання, також не є відповідним доказом з точки зору спростування позовних вимог, оскільки згідно з п. 1 Договору з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії від 18.01.2021 № 10/21 (далі - Договір), виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу постачання теплової енергії для потреб опалення (далі - послуга) відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Таким чином Договором також передбачений обов`язок відповідача надавати позивачу, як споживачеві послугу з постачання теплової енергії для потреб опалення відповідної якості і в необхідному обсязі. При цьому в Договорі в цій частині визначення обов`язку відповідача немає ніяких застережень щодо нездійснення будь-яких зобов`язань з боку житлової керуючої компанії. Договором на позивача покладений обов`язок в повному обсязі оплачувати саме надану послугу в строки та на умовах, визначених Договором.

Щодо неправильного складання актів-претензій, на які посилається Відповідач у Відзиві, спростовуються наступним, Акти-претензії, які були складені позивачем через відсутність центрального опалення, тобто через ненадання їй послуг теплопостачання, оформлені на основі типового бланка, який є додатком № 2 до Постанови КМУ «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21 липня 2005 р. № 630 (далі - Правила або Постанова № 630). На даний час Постанова № 630 має законну силу, а тому і бланк Акту-претензії, можна використовувати з метою підтвердження факту ненадання послуги теплопостачання. Діюче законодавство не забороняє використовування саме цього бланку Акту-претензії для захисту прав споживачів. Типовий бланк Акту-претензії, затверджений Постановою № 630 и типовий бланк Акту-претензії, затверджений Постановою № 830, практично нічим не відрізняються один від одного, а тому посилання на нібито використання не того бланку Акта-претензії, є надуманим, малозначним та недоречним. Мотивуючи свої заперечення «невірною» формою бланка Акта-претензії, відповідач таким чином намагається відвернути увагу суду від головного питання: чи є у відповідача законне право нараховувати плату за послуги теплопостачання та обліковувати на особовому рахунку позивача «заборгованість» за «надані» послуги теплопостачання, якщо у дійсності ці послуги позивач не отримувала. Позивач з об`єктивних причин не мала і не має можливості отримувати послугу опалення квартири. Ці об`єктивні причини полягають в тому, що не з залежних від її причин до квартири позивача не подається теплоносій, тому що немає труб центрального опалення, цей факт підтверджується наступними доказами: 25.08.2021 позивач звернулася в свою житлову керуючу компанію, тобто в КП КМР «Добробут» із заявою про комісійне обстеження її квартири на предмет відсутності центрального опалення. 02.09.2021 вона отримала супровідний лист за підписом т.в.о: директора КП КМР «Добробут» Панасенко Т.В., вих. № А-6603, та Акт комісійного обстеження житлового приміщення (будинку), в яких вказано наступне: «На Ваше звернення від 25.08.2021 року (Вх. № А-6603), щодо обстеження внутрішньобудинкових мереж центрального опалення під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 повідомляємо, що 02.09.2021 року співробітниками КП КМР «Добробут» було проведено обстеження підвального приміщення вашого під`їзду з метою встановлення причини відсутності центрального опалення у Вашій квартирі. По результатам обстеження було встановлено, що у підвальному приміщенні відсутній трубопровід центрального опалення, також відсутні стояки центрального опалення що проходять через магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». По результатам обстеження було складено відповідний акт. Згідно Акту комісійного обстеження житлового приміщення будинку від 02.09.2021, вбачається, що перевіркою встановлене наступне: (мовою оригіналу): «заявитель жалуется на отсутствие ц/о по квартире в отопительный период. На момент обследования в подвале отсутствует трубопровод ц/о, также отсутствуют стояки ц/о проходящие через кв. АДРЕСА_10 (магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 »)». Таким чином не зважаючи на наявність чи відсутність складених позивачем Актів-претензій на відповідність типовій формі, або її невідповідність, це ніяким чином не вплине на той безумовний факт, що в квартирі позивача в опалювальний період 2020/2021 року не було і не могло бути опалення. Саме з цих причин були заявлені позовні вимоги, саме з цих причин через ненадання позивачці послуги теплопостачання, вона вважаю дії відповідача по нарахуванню плати за ці послуги незаконними. Таким чином, заперечення відповідача з приводу невідповідності актів-претензій, які складені з метою довести відсутність опалення в квартирі, не мають принципового значення для справедливого і об`єктивного вирішення даного спору.

Щодо того, що на день перевірки представниками відповідача квартири 29.03.2021 температура в приміщенні зафіксована + 18°С, поясняю наступне: заміри температури повітря в квартирі в обох випадках і 10.02.2021 і 29.03.2021 представники відповідача проводили в житловій квартирі, де позивач проживає разом з членами сім`ї. Тому зазначена температура повітря підтримується не за рахунок гарячого теплоносія системи центрального опалення, такий в квартиру взагалі відсутній, а за рахунок приладів електричного опалення. З цих причин показник температури повітря в житловій кімнаті не має ніякого відношення до суті позовних вимог. Крім того двічі при обстеженні квартири позивача представниками відповідача не була вказана процедура виміру температури зовнішнього повітря приміщення. Зокрема, відповідач не вказав в обох випадках, яка була температура теплоносія в батареях квартири (на входи і на виході) і повітря біля батарей опалення. Це було зроблено навмисне, тому що батареї із-за відсутності в них гарячого теплоносія ,в обох випадках були абсолютно холодні, оскільки повністю відсутні стояки опалення нижче квартири позивача, тому теплоносій фізично не може надходити в її квартиру. Також відповідач вказує, що при температурі в квартирі +18°С, стояки були холодні. При цьому відповідач повністю приховує результати виміру температури самого теплоносія на вході в квартиру і на виході із неї, хоча саме ці значення температури є об`єктивними критеріями тепловіддачі в самій квартирі (тобто наскільки теплоносій став холодніше на виході, на стільки стало тепліше в квартирі).Вдруге 29.03.2021 відповідач вказує температуру транзитного стояка, яка становить +14°С. Але при цьому відповідач знову не вказує температуру теплоносія на вході в квартиру, тим самим роблячи нікчемними результати вимірів температури транзитного теплоносія, тому що неможливо підрахувати тепловіддачу у самій квартирі (якщо відповідач вважає, що позивач за Договором від 18.01.2021 має платити за опалення транзитним теплоносієм у транзитній трубі).

Але ж згідно п. 1 Договору від 18.01.2021 відповідач зобов`язався надавати послугу теплопостачання належної якості, зокрема дотримуватися п.п. 2 п. 1 Договору, яким встановлені вимоги до якості послуги, а саме: температура теплоносія повинна відповідати температурному графіку теплової мережі в частині температури подавального трубопроводу 45 - 110°С, який складається в довільній формі; тиск теплоносія становить від 40 до 70 метрів водяного стовпа, що відповідає гідравлічному режиму теплової мережі. Таким чином Відзив не містить ніяких доказів виконання відповідачем вимог п. 1 Договору в частині забезпечення якості та нормативів температури і тиску теплоносія, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також не відповідає дійсності твердження відповідача, що факт подачі теплоносія в будинок АДРЕСА_2 не спростовується, оскільки відповідач приховує від суду фактичні дані про температуру теплоносія, що нібито подається в квартиру за загальними фразами типа «Температура теплоносію подавалась протягом опалювального сезону 2020-2021 року згідно графіку температурного режиму, в залежності від температури повітря на вулиці.», хоча такий графік відсутній, так само як і відсутні фактичні дані температури на вулиці і у квартирі. Але саме це для позовних вимог важливо, тому що саме на цих даних засноване нарахування плати за неіснуючі послуги теплопостачання. Крім того, незрозумілим є твердження відповідача про те, що тиск теплоносія становив від 40 до 70 метрів водяного стовпа, що відповідає гідравлічному режиму теплової мережі, оскільки відсутні докази цього факту. Без відповідних доказів такі твердження відповідача не є такими, що спростовують доводи и позовні вимоги.

Відповідач у Відзиві вказує, що в позовних вимогах потрібно відмовити, тому, що позивач нібито не заперечує факту подачі теплоносія в будинок. Однак позивачці нічого не відомо про подачу теплоносія в будинок протягом усього опалювального сезону, за який відповідач нараховує позивачу плату за ненадані послуги теплопостачання, хоча згідно п. 1 Договору від 18.01.2021 відповідач зобов`язався надавати позивачу послугу теплопостачання саме в квартирі, а не в будинку.

Крім того, згідно п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою № 630, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Як видно зі змісту Відзиву відповідача, він вважає правильним нарахування плати за послуги теплопостачання навіть в тому випадку, якщо в квартирі позивача батареї холодні, теплоносій не подається, проте теплоносій був поданий до самого будинку, така позиція відповідача не є законною, оскільки крім п. 1 Договору, суперечить ще й п. 21 Правил № 630, оскільки якщо відповідач подає теплоносій тільки до фундаменту будинку, а за подальше опалення квартири позивача він не несе відповідальності, тоді і брати плату виходячи з розрахунку опалення за 1 кв. м. опалювальної площі він не має права, тому що за фактом відповідач, площу квартири позивача не опалював. Адже саме з розрахунку опалювальної площі виходить порядок справляння плати за тепло, згідно Правил і Постанови № 630.

Щодо ненадання Акт про дослідження будинків і приміщень, оформлений представниками КП КМР Центральні тепломережі», вважаю що вимога про надання позивачем будь-якого акту, крім актів-претензій, не передбачена законом.

Очевидно, в цій частині Відзиву відповідач виходить з припущення про те, що саме позивач, як власник квартири, відключила свою квартиру від центральної системи опалення шляхом від`єднання квартири від загальної мережі центрального опалення. Унаслідок цього позивач повинна отримати і надати суду Акт від КП «Теплові мережі», який підтверджує правомірність дій і самого факту відключення з метою подальшого перерахунку плати за тепло. Однак у випадку позивача, вона ніякого відключення від системи центрального опалення не проводила. Навпаки, невідомі особи проти волі позивача, як споживача послуг теплопостачання, діючи протиправно, зрізали труби опалення в підвалі будинку і знищили стояки, по яких теплоносій подавався в квартиру позивача. Позивач не брала участі в цьому, її ніхто про це не повідомляв і не питав дозволу. А іншого відповідач не довів. З цих причин позивач не повинна надавати суду якийсь акт від КП «Тепломережі» для підтвердження позовних вимог. Водночас відсутність у підвалі труб та стояків опалення підтверджено Актом КП КМР «Добробут» від 02.09.2021, тобто належними та неспростованими доказами підтверджені доводи позивача, які є у позовній заяві.

Щодо неналежного способу захисту права споживача послуг теплопостачання, позивач не згодна з таким твердження Відповідача у своєму Відзиві, оскільки вона немає і ніколи не мала заборгованості по оплаті послуг теплопостачання перед відповідачем на тій підставі, що вона ніколи не отримувала послуги теплопостачання в своїй квартирі. Тому нарахування та облік на особовому рахунку квартири позивача станом на 01.03.2021 заборгованості по сплаті за послуги теплопостачання суми у розмірі 7525,24 грн. та заборгованості по оплаті за абонентське обслуговування у сумі 84,00 грн. є незаконним. З позиції відповідача, якщо він подавав протягом опалювального сезону теплоносій до фундаменту будинку, то у нього є право вважати, що він таким чином надав послугу позивачці теплопостачання в повному обсязі і належної якості, за яку він має право вимагати від неї оплату і відповідно враховувати ці суми нездійсненної оплати як заборгованість з усіма наслідками, що випливають звідси, про які він пише у Відзиві. Позивач вважає, що оскільки вона від Відповідача ніколи не отримувала послуги теплопостачання та абонентське обслуговування то і не має ніякої заборгованості по сплаті за ці послуги.

Закон і Договір від 18.01.2021 прямо передбачає обов`язок позивача оплачувати тільки ті послуги, які вона споживає. Іншими словами, відповідач має право на законних підставах враховувати на особовому рахунку позивача у вигляді заборгованості тільки такі суми, які вона не сплатила за надані послуги теплопостачання.

Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно п. 20 Правил, затверджених Постановою № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до , виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу постачання теплової енергії для потреб опалення (далі - послуга) відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором».

Таким чином Закони, Правила та Договір не зобов`язують позивача сплачувати за ненадані послуги.

За таких обставин, нарахування відповідачем боргу за послуги з централізованого опалення, які позивач не споживала, є неправомірними діями та такими діями, що порушують її права як споживача.

В дійсності грошові кошти в розмірі, які відповідач враховує на особовий рахунок не мають правової природи заборгованості за надані послуги теплопостачання. З цих причин всі міркування відповідача з посиланням на Податковий кодекс про те, що суд не має права зобов`язати відповідача списати ці суми як безнадійну заборгованість не мають ніякого правового сенсу, тому що зазначені суми не є заборгованістю.

Твердження відповідача про те, що нібито між сторонами відсутній спір про право не відповідає дійсності, оскільки саме відповідач порушує майнове право позивача на безперешкодне користування її коштами, тому що незаконно обліковує на особовому рахунку суму коштів, яку також незаконно вважає заборгованістю за надані послуги теплопостачання.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Суд може захистити цивільні права приватної власності та споживача і законний інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом, тому що на позивача не може бути покладено за законом або договором обов`язок по сплаті так званої «заборгованості» за послуги теплопостачання, які фактично не були надані відповідачем, але нараховані на цей часу сумі 7 525,24 грн. та 84 грн. абонплати. ,!

У випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за послуги із централізованого опалення споживач має право оскаржити в судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку.

Отже, враховуючи вищевикладене, Відзив відповідача не має істотних заперечень щодо позову, а тому суд може задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Таким чином, немає ніяких перешкод з точки зору матеріального і процесуального закону в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

3. Позиція відповідача.

Відповідач, Акціонерне товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль», в особі в.о. Генерального директора Акулова В.В. скористався своїм правом та подав відзив на позов, в якому зазначив, що ознайомившись зі змістом та вимогами позовної заяви AT «Дніпровська ТЕЦ» не погоджується з ними, вважає їх необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню з наступних підстав: AT «Дніпровська ТЕЦ» є виробником теплової енергії, яку виробляє з природного газу. Рішенням Кам`янської міської ради № 2009-44/VII від 09.07.2020 року Акціонерному товариству «Дніпровська теплоелектроцентраль» передані функції з реалізації виробленої теплової енергії для потреб опалення споживачів правобережної частини м. Кам`янського. Рішенням Кам`янської міської ради № 617 від 12.10.2020 року Акціонерному товариству «Дніпровська теплоелектроцентраль», як постачальнику послуг з теплопостачання правобережної частини м. Кам`янське, визначеного таким рішенням Кам`янської міської ради № 2009-44/VII від 09.07.2020 року, наказано розпочати опалювальний сезон 2020-2021 років з 19 жовтня 2020 року. Таким чином, постачальником послуг централізованого теплопостачання на правобережній частині м. Кам`янське в опалювальний період 2020-2021 p.p. було AT «Дніпровська ТЕЦ».

В позовні заяві позивач зазначає, що в належній їй квартирі АДРЕСА_1 , не має централізованого опалення та послуги теплопостачання не надаються багато років. Батареї завжди холодні, з приводу чого нею неодноразово направлялись листи до КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду», які остання скерувала до КП КМР «Тепломережі» а в 2021 році до AT «Дніпровська ТЕЦ». З приводу цього, відповідач звертає увагу суду на те, що Рішенням Кам`янської міської ради № 617 від 12.10.2020 року, з поміж іншого, визначено персональну відповідальність комунальних підприємств Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» та «Інформаційні системи», товариств з обмеженою відповідальністю «ГРУПА «КАПІТАЛ-СТРОЙ», «Оселя» та «Підкова-Фест» за прийняття теплоносія мешканцями житлових будинків, а також Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА «КАПІТАЛ-СТРОИ» за своєчасне усунення аварійних ситуацій.

Рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 25.05.2016 № 145 виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду правобережної частини міста, визнано Комунальне підприємство Дніпродзержинської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду». Цим рішенням передбачено обов`язок «Управляючої компанії по обслуговуванню житлового фонду» забезпечити збереження та належну експлуатацію житлових будинків, надання послуг з управління багатоквартирними будинками відповідного рівня та якості.

На виконання вимог Законів України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Постанови Кабінету міністрів України від 21.08.2019 р. № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», рішення Кам`янської міської ради № 2009-44/VII від 09.07.2020 року та умов договору з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, AT «Дніпровська ТЕЦ» як виконавець не несе відповідальності за ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або невідповідної якості, якщо доведе, що на межі централізованих інженерно-технічних систем постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку її якість відповідала вимогам, встановленим цим договором, та актам законодавства.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 року № 151 визначена процедура, щодо підтвердження факту ненадання або неналежного надання послуг з центрального теплопостачання. Вимоги щодо кількісних і якісних показників послуг закріплено в Порядку проведення перерахунків плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості.

П. 16 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, визначено, що перевірка відповідності якості надання послуг проводиться відповідно до Порядку проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 року № 1145.

Цим порядком визначено, що за результатом перевірки фактів невідповідності якості надання комунальних послуг споживачем, представниками виконавця комунальних послуг та управителя багатоквартирного будинку складається Акт-претензія. Форма Акту-претензії є додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 року № 1145.

За результатами комісійного обстеження, поквартирно, складається трьохсторонній Акт-претензія, який підписується, з одної сторони представником підприємств Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» (виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду правобережної частини міста), з другої сторони - представником КП КМР «Центральні тепломережі» та з третьої сторони - представником AT «Дніпровська теплоелектроцентраль». Перерахунок послуги теплопостачання проводиться згідно Акту-претензії. Отже враховуючи персональну відповідальність «Управляючої компанія по обслуговуванню житлового фонду» за прийняття теплоносія мешканцями житлових будинків саме ним повинні вживатись заходи щодо виконання вимог по забезпеченню належного рівня отримання споживачами послуги теплопостачання.

Відповідно до п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 року № 1145 передбачено, що у разі неприбуття виконавця комунальної послуги (його представника) або управителя багатоквартирного будинку в установлений договором про надання відповідних послуг строк для проведення перевірки відповідності якості надання комунальних послуг або послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим зазначеним договором, чи необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії такий акт вважається дійсним, якщо він підписаний споживачем та не менш як двома іншими споживачами відповідної послуги, які проживають у сусідніх будівлях (у приміщеннях - у разі, коли послуга надається у багатоквартирному будинку). Акт-претензія надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю багатоквартирного будинку рекомендованим листом.

З позовної заяви вбачається, що Позивач декілька разів складала Акт-претензію з двома мешканцями будинку АДРЕСА_2 за відсутності представників виконавця комунальної послуги або управителя багатоквартирного будинку, а саме: 30.10.2020 року, 20.11.2020 року, 16.12.2020 року, 30.01.2020 року. Проте докази направлення цих актів чи до виконавця комунальної послуги до позову не надано.

Також бланк Актів використаний позивачем з додатку № 2 Постанови КМУ від 21.07.2005 р. № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Але в опалювальний період 2020-2021 AT «Дніпровська ТЕЦ» надає індивідуальним споживачам послуги з постачання теплової енергії, згідно Постанови КМУ «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» № 830 від 21.08.2019 р.

У додатку до Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг» № 1145 від 27.12.2018р. існує типовий бланк акту-претензії.

Тобто, Акти складені на нетиповому бланку, хоча згідно постанови КМУ № 1145 існує типовий бланк акту-претензії.

Крім цього, згідно з п. 1 Постанови КМУ № 1145, цей Порядок визначає механізм проведення перевірки відповідності якості надання послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами в частині надання послуг з вивезення побутових відходів (далі - комунальні послуги) та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, з метою оцінки їх відповідності основним вимогам до кількості та якості і вжиття заходів до забезпечення надійності та безпеки під час надання комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком.

Згідно з п. 2 ст. 28 закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг, що надаються у багатоквартирному будинку на підставі індивідуальних договорів, виклик виконавця для перевірки кількості та якості наданих комунальних послуг, підписання акта-претензії, відібрання проб здійснюються співвласником - стороною договору або його представником.

Договір з індивідуальним споживачем ОСОБА_5 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: за адресою АДРЕСА_3 , укладений 18.01.2021р.

Акти ж складені до укладання договору, тобто до виникнення договірних відносин, між постачальником послуг з постачання теплової енергії та споживачем. Оцінка, якість послуг з постачання теплової енергії вказується у Договорі. Тобто, Акти складені з порушенням порядку оформлення претензій споживачів.

Згідно з п. 1 ст. 27 закону України «Про житлово-комунальні послуги», У разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг.

Згідно, з журналу реєстрації заявок споживачів в період з листопада 2020 року по січень 2021 року, відсутні заявки, щодо надання послуг з постачання теплової енергії від позивача не надходило. Тобто, Акти складені з порушенням порядку оформлення претензій споживачів.

Згідно з п. 10 Договору, виконавець забезпечує відповідність кількісних та якісних характеристик послуги вимогам пункту 1 цього договору на межі централізованих інженерно-технічних систем постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку. В Актах встановлено відсутність опалення у квартирі. Але не встановлено причини відсутності опалення в квартирі. Тобто, в Актах відсутнє підтвердження, що виконавець не забезпечив кількісні та якісні характеристики послуг з постачання теплової енергії на межі централізованих інженерно-технічних систем.

Крім того, п. 9 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 року № 1145 передбачено, що у разі коли за результатами проведення перевірки споживач та виконавець комунальних послуги або управитель багатоквартирного будинку не дійшли згоди щодо наявності (відсутності) факту невідповідності якості надання комунальних послуг ^або послуг з управління багатоквартирним будинком умовам або параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, та/або причин виникнення таких порушень або невідповідності, акт-претензія підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Результати перевірки якості надання комунальних послуг та/або послуг з управління багатоквартирним будинком можуть бути оскаржені в судовому порядку.

10.02.2021 року за участі представників AT «Дніпровська ТЕЦ» за адресою: АДРЕСА_3 було складено акт обстеження внутрішньо будинкової системи опалення, згідно якого встановлено, що температура в приміщенні більше +18 С, при цьому стояки Ц/О - холодні. Також 29.03.2021 року за участі представників AT «Дніпровська ТЕЦ» за адресою : АДРЕСА_3 було складено Акт - претензію в якому зафіксовано що будинок АДРЕСА_2 обладнано вузлом комерційного обліку теплової енергії з 17.03.2021 року. Температура в приміщенні +18 С температура теплоносія у системі опалення (температура транзитної труби - стояка) в квартирі +14 С. В запереченнях до акту позивачем зроблено напис що : «До квартири теплопостачання не подається. Відсутні труби центрального теплопостачання підключені до мережі». Результати перевірки позивачем до суду не оскаржувались.

Відповідно до вимог Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого постановою КМУ від 17.02.2010 року № 151 перерахунок проводиться тільки якщо у споживача немає теплових лічильників та належним чином утеплене житло. Сума за централізоване опалення буде знижена на 5% за кожний градус відхилення від норми (при зниженні температури з 18°С до 12°С у житлових приміщеннях та з 20°С до 14°С- у кутових).

За результатами перевірки за квартирою АДРЕСА_1 зроблено перерахунок за лютий-березень місяць 2021 року на 212,42 грн. (температура в ванній кімнаті нижча ніж: нормативна (приміщення з підвищеним рівнем вологості (ванна кімната, санвузол) - не менше 20°С).

Факт надання теплоносія до будинку АДРЕСА_2 не спростовується. Температура теплоносію подавалась протягом опалювального сезону 2020-2021 року згідно графіку температурного режиму, в залежності від температури повітря на АДРЕСА_11 становив від 40 до 70 метрів водяного стовпа, що відповідає гідравлічному режиму теплової мережі.

Стосовно твердження позивача, що квартира АДРЕСА_1 не підключена до загальної системи центрального опалення, звертаємо увагу суну на наступне. Відповідно до п. 39 та п. 40 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року № 1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» передбачено, що споживач теплової енергії зобов`язаний, зокрема, дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору, не допускати переобладнання системи теплоспоживання, яке призводить до порушення теплового балансу будинку, будівлі (споруди), погоджувати з теплопостачальною організацією нові підключення і відключення та переобладнання системи теплоспоживання, які є причиною збільшення або зменшення обсягу споживання теплової енергії. Споживач несе відповідальність зокрема, за технічний стан, обслуговування та експлуатацію системи теплоспоживання, що перебуває у межах його балансової належності (експлуатаційної відповідальності) та самовільне переобладнання системи теплоспоживання. П. 12 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.08. 2019 року № 830 передбачено, що обов`язок щодо забезпечення готовності до надання послуги внутрішньобудинкових систем, що розташовані в будівлі (зокрема багатоквартирному будинку), приміщенні, споруді і призначені для надання послуги, покладається на власника такої будівлі (співвласників багатоквартирного будинку), приміщення, споруди, якщо зазначений обов`язок не покладено на управителя, виконавця за індивідуальним договором (із здійсненням обслуговування і проведенням поточного ремонту внутрішньобудинкової системи теплопостачання) чи іншу особу відповідно до договору.

Як вже згадувалось, рішеннями Кам`янської міської ради № 2009-44/VII від 09.07.2020 року та від 25.05.2016 № 145 за прийняття теплоносія та забезпечення збереження та належну експлуатацію житлових будинків, надання послуг з управління багатоквартирними будинками відповідного рівня та якості несе відповідальність, зокрема, КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду». Механізм обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання визначено Порядком обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затвердженим Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, від 15.08.2018 № 219. Зокрема передбачено, що обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирного будинку здійснюється виконавцем (управителем) та включає комплекс робіт з технічного обслуговування та проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем.

Виконавець забезпечує функціонування та підтримку в робочому стані елементів внутрішньобудинкових систем відповідно до заданих параметрів і режимів роботи.

Технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку складається з комплексу робіт, спрямованих на підтримку справності елементів системи чи заданих параметрів та режимів роботи обладнання внутрішньобудинкових систем за допомогою огляду, налагодження, регулювання і випробування систем, заміни швидкозношуваних елементів, заправки витратними матеріалами, змащення тощо, та не включає обслуговування вузлів комерційного обліку.

Таким чином, збереження технічного стану, обслуговування та експлуатацію системи теплоспоживання, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку є обов`язком КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду».

Крім того, звертаємо увагу, що рішенням Кам`янської міської ради 1063-23/VII від 30.03.2018 року «Про децентралізацію системи теплопостачання правобережної частини міста Кам`янське», передбачено мешканцям багатоквартирних будинків забезпечити збереження внутрішньоквартирних систем централізованого опалення.

Також рішенням Виконавчого комітету Кам`янської міської ради № 455 від 18.12.2019 року визначено, що акт обстеження будинків та приміщень, оформлений представниками КП КМР «Центральні тепломережі», є підставою для внесення змін до абонентського рахунку щодо відключення споживача від системи централізованого опалення. Після підписання акта виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника про перегляд умов або розірвання договору про надання послуги. Акт обстеження будинків та приміщень, оформлений представниками КП КМР «Центральні тепломережі» позивачем не надано.

Отже, виходячи з принципів та норм цивільного судочинства, позивач має надати належні докази на підтвердження вимог обґрунтованих викладеними в позовній заяві обставинами.

Згідно п. 39 та п. 40 Правил № 830 від 21.08.2019 року, споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору та не звільняється від оплати послуги у разі самовільного (без дотримання встановленої законодавством процедури) відключення (відокремлення) квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Підстави для не нарахування плати за постачання теплової енергії у AT «Дніпровська ТЕЦ» відсутні. Крім цього, відповідно до статей 1, 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначена плата за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються у багатоквартирних будинках (як з приладами обліку, так і без приладів) за індивідуальними договорами.

Згідно інформації абонентського відділу AT «Дніпровська ТЕЦ» за квартирою АДРЕСА_1 за послуги централізованого теплопостачання та абонентське обслуговування, обліковується поточна заборгованість 9 255,96 грн.

Таким чином, вимоги позивача, щодо визнання неправомірною бездіяльності AT «Дніпровська ТЕЦ» щодо перерахунку заборгованості по оплаті послуг з постачання теплової енергії не підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивача щодо зобов`язання AT «Дніпровська ТЕЦ» виключити з обліку по особовому рахунку заборгованість по оплаті послуги з постачання теплової енергії необхідно зазначити наступне. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Тобто застосування цього положення вимагає наявності такого способу захисту в jf» договорі, або законі, або у визначених законом випадках.

Звертаємо увагу не те, що такий спосіб захисту цивільних прав як припинення дії, яка порушує право пов`язаний зі вчиненням іншою особою незаконних дій, спрямованих на порушення права, належного особі. Так, зокрема, цей позов може подаватися у випадках, коли іншою особою чиняться перешкоди у здійснення власником повноважень користування та розпорядження належним йому майном (негаторний позов - ст. 391 ЦК).

Але в позовній заяві не доведено в чому полягають дії щодо порушення права. AT «Дніпровська ТЕЦ» ніяким чином права позивача не порушено, а позов не підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що спір про право між сторонами відсутній. Чинним законом не передбачено захист права, яке не порушено.

Щодо вимог про можливе списання заборгованості то треба зазначити, що списанню підлягає лише безнадійна заборгованість. Відповідно до п. 14.1.11 Податкового кодексу України (Далі ПК України) передбачено, що безнадійна заборгованість це заборгованість, що відповідає одній ознак визначених в п. 14.1.11 ПК України, зокрема заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності. Позовна давність застосовується виключно судом. Проте позову про стягнення заборгованості до позивача в даній справі не подано. Таким чином, за відсутності рішення суду, яким до заборгованості застосовано позовну давність, списання боргу є правом а не обов`язком кредитора тому, позивачем не вірно обрано спосіб захисту цивільного права.

У зв`язку з викладеним просить відмовити в повному обсязі у задоволенні позову ОСОБА_1 до AT «Дніпровська ТЕЦ» про визнання неправомірною бездіяльність щодо перерахунку заборгованості по оплаті надання послуги з постачання теплової енергії за адресою в кв. АДРЕСА_1 та зобов`язання виключення з обліку заборгованості по оплаті за послуги з постачання теплової енергії станом на 01.03.2021 року в розмірі 7 525,24 грн. та плати за абонентське обслуговування в сумі 84 грн.

Крім цього Відповідач, Акціонерне товариство « Дніпровська теплоелектроцентраль», в особі в.о. Генерального директора Акулова В.В. подав Заперечення на Відповідь на Відзив, в яких вказав, 13.09.2021 року на адресу AT «Дніпровська ТЕЦ» надійшла відповідь на відзив, наданий суду та Позивачу зі сторони AT «Дніпровська ТЕЦ». AT «Дніпровська ТЕЦ» вважає за потрібне надати суду відповідь на відзив Позивача в якому звернути увагу суду на наступне.

У позові Позивач просить виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 заборгованість, що утворилась за несплату послуг з постачання теплової енергії за опалювальний сезон 2020-2021 років. Аргументуючи свої доводи, Позивач зазначає про відсутність у підвальному приміщенні трубопроводів центрального опалення та відсутність стояків. Дані твердження Позивач обґрунтовує листом КП КМР «Добробут» вих. № А-6603 від 25.08.2021 року та Актом комісійного обстеження житлового приміщення від 02.09.2021 року.

Тобто, на думку Позивача складені в серпні та в вересні 2021 року документи можуть підтвердити відсутність факту надання послуг постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_3 протягом опалювального періоду 2020-2021 року.

В заперечення цьому AT «Дніпровська ТЕЦ» зазначає, що Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Таким чином, лист КП КМР «Добробут» вих. № А-6603 від 25.08.2021 року та Акт комісійного обстеження житлового приміщення від 02.09.2021 року не є належним доказом відсутність факту надання послуг постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_3 протягом опалювального періоду 2020-2021 року, оскільки послуги споживаються в момент їх надання, а опалювальний сезон 2020-2021 років було розпочато 19 жовтня 2020 року згідно рішення виконавчого комітету Кам`янської міської ради № 617 від 12.10.2020 року та закінчено 31.03.2021 року згідно рішення виконавчого комітету Кам`янської міської ради № 264 від 29.03.2021 року, тобто за п`ять місяців до складання зазначених Позивачем документів про відсутність труб.

Крім цього, варто звернути увагу на те, що згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача теплової енергії є зокрема, своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Таким чином, укладення договору з теплопостачання є не правом споживача послуг, а його обов`язком. Відповідно до п. 39 «Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21.08.2019 р. № 830 (Далі Правила № 830), споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору також споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Проте, договір з індивідуальним споживачем ОСОБА_5 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_3 , укладений лише 18.01.2021 року. Отже, посилання Позивача на п.1 ч.2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» , п.п 1-2 п. 49 Правил 830 та тривале не укладення ним договору, як передбачено зазначеними нормами, не доводить правомірності позовних вимог.

Складені ж Позивачем Акти-претензії 30.10.2020 p., 20.11.2020 p., 16.12.2020 p.,30.01.2020 р., також не є належними доказами для задоволення вимог Позивача, оскільки, бланк Актів використаний Позивачем з додатку № 2 Постанови КМУ від 21.07.2005 р. № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Але в опалювальний період 2020-2021 AT «Дніпровська ТЕЦ» надає індивідуальним споживачам послуги з постачання теплової енергії, згідно Постанови КМУ «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» № 830 від 21.08.2019 р.

Згідно п. 16 Правил 830, перевірка відповідності якості надання послуг проводиться відповідно до Порядку проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 р. № 1145.

У додатку до Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг» № 1145 від 27.12.2018 р. існує типовий бланк акту-претензії. Тобто, Акти складені на нетиповому бланку, хоча згідно постанови КМУ № 1145 існує типовий бланк акту-претензії.

Твердження Позивача про те, що діюче законодавство не забороняє використовувати саме цього бланку Акту - претензії для захисту прав споживачів не заслуговує на увагу, оскільки не відповідає вимогам спеціальних норм, які мають перевагу над загальними і не відповідають критеріям щодо належності доказів. Також Позивач не надає доказів їх надання (надсилання) Відповідачу.

Щодо запитання Позивача, чи є у Відповідача законне право нараховувати плату за послуги теплопостачання, то вони не є предметом позову.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаємо увагу суду, що п. 1 Договору з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, укладеному з ОСОБА_1 визначено: «Виконавець зобов`язується надати споживачу послугу з постачання теплової енергії для потреб опалення (далі-послуга) відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умова, що визначені цим договором».

AT «Дніпровська ТЕЦ» свої обов`язки виконувало. Крім того виконавець не несе відповідальності за ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або невідповідної якості, якщо доведе, що на межі централізованих інженерно-технічних систем постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку її якість відповідала вимогам, встановленим цим договором, та актам законодавства.

Доводи Позивача обґрунтовані Постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», про те що Позивач не має заборгованості, що Відповідач порушує права Позивача - не заслуговують на увагу, оскільки не доведені Позивачем належними доказами. Щодо неотримання послуг, то Позивач зобов`язаний обґрунтувати це належними доказами, яких до позову не надано.

К зв`язку з цим просить суд Відмовити в повному обсязі у задоволенні позову ОСОБА_1 до AT «Дніпровська ТЕЦ» про визнання неправомірною бездіяльність щодо перерахунку заборгованості по оплаті надання послуги з постачання теплової енергії за адресою в кв. АДРЕСА_1 та зобов`язання виключення з обліку заборгованості по оплаті за послуги з постачання теплової енергії станом на 01.03.2021 року в розмірі 7 525,24 грн. та плати за абонентське обслуговування в сумі 84 грн.

4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи.

14 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного Товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» про «захист прав споживачів, визнання дій (бездіяльності) неправомірними та зобов`язання вчинити дії» (а.с.1-7).

14 квітня 2021 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддям, справу передано в провадження судді Івченко Т.П. (а.с.54).

19 квітня 2021 року ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито провадження по справі та справу призначеного до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.55).

12 серпня 2021 року Відповідачем подано Відзив на позовну заяву ОСОБА_1 разом з додатками ( а.с.63-67, 68-86).

15 вересня 2021 року Позивачем подано до суду Відповідь на Відзив відповідача разом з додатками до нього (а.с.93-98, 99,100).

22 вересня 2021 року Відповідачем подано до суду Заперечення на Відповідь на Відзив (а.с.102-103).

30 вересня 2021 року Позивачем подано Заяву про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Добробут» (а.с.107-108).

17 грудня 2021 року позивач надала до суду заяву в якій просила долучити до матеріалів справи у якості доказів копії документів (а.с.114, 115-121).

13 лютого 2022 року на адресу суду представник третьої особи Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Добробут» надав відзив на позовну заяву (а.с.122-123).

17 грудня 2021 року позивач надала до суду заяву в якій просила долучити до матеріалів справи у якості доказів копії документів (а.с.114, 115-121).

28 квітня 2022 року позивач надала до суду заяву в якій просила долучити до матеріалів справи документи (а.с.131).

28 квітня 2022 року позивачем на адресу суду надано клопотання в якому вона просить суд розглянути справу без її участі та не заперечує проти розгляду справи буз участі відповідача та третьої особи ( а.с.132).

Відповідач, Акціонерне товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль», в особі в.о. Генерального директора Акулова В.В. будучи належним чином сповіщеним про дату, час та місце судового розгляду, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судові повістки - виклики направлялись відповідачу на останню відому суду адресу і в силу ст.131 ЦПК України, вважається доставленою, що підтверджується рекомендованим повідомленням, що знаходиться в матеріалах справи та на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача, ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Добробут» надав до суду заяву в якій просив суд розглянути справу без їх участі (а.с.122).

Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання, то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб - сторінка суду, а тому право такої особи на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод порушено не було.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідач будучи повідомленим належним чином про розгляд справи відносно нього, відзиву на позов не подав про причини неможливості вчинення процесуальних дій суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, враховуючи згоду позивача про розгляд справи у його відсутності та у відсутності відповідача на підставі поданих позивачем, відповідачем та третьою особою документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд вважає за можливе постановити розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши подані позивачем, відповідачам та третьою особою документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані докази та повідомлені обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

5. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується технічним паспортом (а.с.52-53).

18.01.2021 року між сторонами було укладено Договір з індивідуальним споживачем про надання послуг з постачання теплової енергії в квартиру АДРЕСА_1 , (а.с.5-8).

Згідно до Рахунку за січень 2021 плата за послугу з постачання теплової енергії складає: станом на 01.01.2021 борг 2 307,09 грн.; нараховано за січень 2021 р. 2 635,93 грн.; станом на 01.02.2021 борг 4 943,02 грн. Плата за абонентське обслуговування станом на 01.02.2021 складає 56,00 грн. (а.с.9).

Відповідно до Рахунку за лютий 2021 плата за послугу з постачання теплової енергії складає: станом на 01.02.2021 борг 4 943,02 грн.; нараховано за лютий 2021 р. 2 582,22 грн.; станом на 01.03.2021 борг 7 525,24 грн., плата за абонентське обслуговування станом на 01.03.2021 складає 84,00 грн., а також вказано, що позивачем за період з 01.02.2021 по 28.02.2021 було спожите 1,33424618 Гкал теплової енергії (а.с.20).

18.01.2021 року адвокатом Ворон А.І. на адресу третьої особи було направлено адвокатський запит (а.с.11).

11.02.2021 року адвокатом Ворон А.І було отримано лист на запит № 68/4 від 02.02.2021 року, в якому зазначено, що КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» не є надавачем комунальної послуги такої як послуги з теплопостачання, а тому, відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не уповноважене складати акти про відсутність опалення у квартирі, так як відповідно до вказаної статті - Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги, дату (строк її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також: іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання не в повному обсязі або неналежної якості. Також було повідомляно, що реагуючи на звернення мешканців, їх підприємством, як Управителем багатоквартирних будинків, у тому числі і запитуваної адреси, неодноразово надсилалася інформація надавачу вказаної комунальної послуги для подальшого реагування та здійснення перерахунку згідно чинного законодавства (а.с.14).

22.01.2019 позивачкою було направлено заяву до директора КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» в якій вона просила відновити опалення за адресою АДРЕСА_3 (весь стояк) (а.с.36а).

Наприкінці січня 2019 року від КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» позивач отримала листа в якому їй повідомили, що із-за відсутності теплопостачання за вказаною адресою, дану квартиру включено до загального реєстру на перерахунок оплати послуги за теплову енергію протягом грудня 2018 р. та січня 2019 р. питання відновлення опалювальної системи по стояку залишається на контролі (а.с.37).

Згідно листа КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» від 25.01.2019, вих. № 95/н, управитель багатоквартирного будинку в якому мешкає позивач, звертався до надавача послуги теплопостачання КП КМР «Тепломережа» з вимогою здійснити перерахунок згідно фактичного підключення квартир до центрального опалення, у додатку до цього листа Реєстрі приміщень, які не опалюються, на аркуші № 1, номер по порядку 29 вказана квартира позивача (а.с.15, 16-17).

Згідно листа КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» від 25.02.2019, вих. № 283/4, управитель багатоквартирного будинку де мешкає позивач, звертався до надавача послуги теплопостачання КП КМР «Тепломережа» з вимогою «здійснити перерахунок згідно фактичного підключення квартир до центрального опалення.» У додатку до цього листа Реєстрі приміщень, які не опалюються на аркуш № 1, номер по порядку 18 вказана квартира позивача (а.с.18,19).

27.03.2019 КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» направила листа до КП КМР «Тепломережа», вих. № 463/4, в якому просила здійснити перерахунок згідно реєстру по непрацюючим стоякам у житлових приміщеннях за зверненням мешканців. У додатку до цього листа Реєстрі приміщень, які не опалюються на аркуші № 1, номер по порядку 30 вказана квартира позивача (а.с.21,22).

14.05.2019 позивачкою було звернення до директора КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» в якому вона просить (мовою оригіналу) восстановить отопление по стояку АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 . Отопление отсутствует с начала отопительного сезона 2018/2019 (а.с.37а).

05.08.2019 позивачем було звернення до директора КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» в якому вона просить (мовою оригіналу) восстановить отопление по стояку АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 не дожидаясь начала отопительного сезона (а.с.38а).

04.12.2019 КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду»

направила листа до КП КМР «Тепломережі», вих. № 1929/4, щодо перерахунку послуги

теплопостачання», де вказано, що у зв`язку зі зверненнями мешканців будинку АДРЕСА_2 , з питанням не надання послуги теплопостачання, та після проведеної перевірки працівниками нашого підприємства, просимо провести перерахунок на всю опалювальну площу квартир АДРЕСА_7 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 з моменту запуску до кінця опалювального сезону 2019/2020pp. (а.с.10).

Відповідно до Рахунку за вересень 2020 року за послугу з постачання теплової енергії станом на 01.10.2020 рік існує переплата за послуги теплопостачання у сумі 1362,48 грн. (а.с.48).

30.10.2020, 20.11.2020, 16.12.2020 та 30.01.2021 року позивачкою та мешканцями квартир будинку: ОСОБА_2 (кв. АДРЕСА_8 ) і ОСОБА_3 (кв. АДРЕСА_9 ) як споживачами послуг теплопостачання були складені та підписані усіма споживачами Акти-претензія про неналежне надання або ненадання відповідачем послуг теплопостачання (а.с.23,24-25,26,27-28).

18.01.2021 року позивачкою на адресу в.о. генерального директора AT «Дніпровська ТЕЦ» Аулова В.В. направлено заяву в якій вона просить у зв`язку з відсутністю опалення у квартирі АДРЕСА_1 в означений законом строк призначити комісію для встановлення причин відсутності тепла та необхідності перерахунку плати за опалення. Про виїзд комісії за адресою прошу повідомити завчасно за телефоном, яку було зареєстровано в журналі вхідних документів відповідача за вх. № 11 від 18.01.2021 (а.с.45)..

18.01.2021 року позивачкою на адресу в.о. генерального директора AT «Дніпровська ТЕЦ» Аулова В.В. направлено заяву в якій вона просить у зв`язку з відсутністю опалення у квартирі АДРЕСА_1 не нараховувати плату за опалення за опалювальний сезон з 15.10.2020 по 15.04.2021 рік, яку було зареєстровано в журналі вхідних документів відповідача за вх. № 12 від 18.01.2021 (а.с.44).

10.02.2021 уповноваженим представником відповідача був складений Акт обстеження внутрішньо будинкової системи опалення, згідно якого період відсутності опалення: з 01.02.2021 по 28.02.2021, висновок комісії: стояки ц/о холодні (а.с.29).

30.12.2020 КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» направила листа до відповідача, вих. № 1373/4, в якому просила у зв`язку зі зверненнями мешканців про відсутність опалення у житлових приміщеннях не нараховувати оплату за опалення даних приміщень на опалювальний період 2020-2021 року, у додатку 1 до цього листа Переліку адрес по фактичному підключенню квартир до ц/о в грудні 2020 року квартира позивача, як приміщення, яке підключене та опалюється не зазначена (а.с.30,31-36).

22.02.2021 позивачем до відповідача направлено заяву про перерахунок плати за послуги теплопостачання № 1/02-2021, в якому вона просить провести перерахунок заборгованості по оплаті за послуги з постачання теплової енергії в квартирі АДРЕСА_1 , шляхом повного списання заборгованості з особового рахунку № НОМЕР_1 , який закріплений за цією адресою, станом на 01.02.2021 у сумі 4 943,02 грн. та плати за абонентське обслуговування у сумі 56,00 грн., не нараховувати надалі щомісячно в опалювальному сезоні 2020 - 2021 років плату за послуги з постачання теплової енергії в квартирі АДРЕСА_1 на особовому рахунку № НОМЕР_1 унаслідок повної відсутності підключення квартири до загальної системи ЦО та про результати розгляду заяви повідомити позивача письмово у встановлений законом строк за вищезазначеною адресою (а.с.39-40).

22.03.2021 позивачем до т.в.о. директора КП КМР «Добробут» Панасенко Т. направлено заяву в якій вона просить скласти комісію з виїздом на адресу мешкання для встановлення причин відсутності опалення у житлі, яку було зареєстровано в журналі вхідних документів за № А/762-06/21 (а.с.46).

23.03.2021 року позивач звернулась до відповідача з заявою в якій просить скласти комісію для встановлення причин відсутності тепла в квартирі АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована в журналі вхідних документів відповідача за вх. № 110 від 23.03.2021 (а.с.47).

29.03.2021 представниками відповідача як виконавця комунальних послуг Олійником Ю.Ф. і ОСОБА_4 за участю представника житлової організації КП КМР «Добробут» Голобоашт С.І. був складений і підписаний Акт-претензія (б/н), згідно якого було встановлено, що Будинок № 80/1 обладнано вузлом комерційного обліку теплової енергії з 17.03.2021 р., у двох кімнатах, кухні, вбиральні температура приміщення є 18°С; температура теплоносія у системі опалення (температура транзитної труби-стояка) в квартирі АДРЕСА_5 ; та вирішено, що теплоносій до зазначеного вище будинку № 80/1 подається; в графі заперечення до акту вказано, що до квартири теплоносій не подається, відсутні труби центрального теплопостачання підключені до мережі (а.с.41-43).

02.09.2021 року позивач отримала листа № А-6603 в якому т.в.о. директора КП КМР «Добробут» повідомило, що співробітниками підприємства було проведено обстеження підвального приміщення під`їзду позивача з метою встановлення причини відсутності центрального опалення у її квартирі. По результатам обстеження було встановлено, що у підвальному приміщенні відсутній трубопровід центрального опалення, також відсутні стояки центрального опалення що проходять через магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » . По результатам обстеження було складено відповідний акт (а.с.99).

Згідно Акту комісійного обстеження житлового приміщення будинку від 02.09.2021, вбачається, що перевіркою встановлено наступне: (мовою оригіналу): «заявитель жалуется на отсутствие ц/о по квартире в отопительный период. На момент обследования в подвале отсутствует трубопровод ц/о, также отсутствуют стояки ц/о проходящие через кв. АДРЕСА_10 (магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 »)» (а.с.100).

24.11.2021, 28.01.2022, 28.03.2022 року позивач на адресу відповідача направляла листи в яких просила не нараховувати оплату за опалення за причиною повного його відсутності у листопаді 2021 року, у січні 2022 року у березні 2022 року (а.с.119,133, 138).

24.11.2021 року позивачкою та мешканцями квартир будинку: ОСОБА_6 (кв. АДРЕСА_12 ) і ОСОБА_3 (кв. АДРЕСА_9 ) як споживачами послуг теплопостачання були складені та підписані усіма споживачами Акти-претензія про ненадання відповідачем послуг теплопостачання (а.с.120).

28.01.2022 року позивачкою та мешканцями квартир будинку: ОСОБА_7 (кв. АДРЕСА_13 ) і ОСОБА_8 (кв. АДРЕСА_9 ) як споживачами послуг теплопостачання були складені та підписані усіма споживачами Акти-претензія про ненадання відповідачем послуг теплопостачання (а.с.134).

28.03.2022 року позивачкою та мешканцями квартир будинку: ОСОБА_9 (кв. АДРЕСА_14 ) і ОСОБА_6 (кв. АДРЕСА_12 ) як споживачами послуг теплопостачання були складені та підписані усіма споживачами Акти-претензія про ненадання відповідачем послуг теплопостачання (а.с.139).

Судом встановлено, що відповідач, AT «Дніпровська ТЕЦ» є виробником теплової енергії, яку виробляє з природного газу, на підставі Рішенням Кам`янської міської ради № 2009-44/VII від 09.07.2020 року Акціонерному товариству «Дніпровська теплоелектроцентраль» передані функції з реалізації виробленої теплової енергії для потреб опалення споживачів правобережної частини м. Кам`янського (а.с.68).

Відповідно до Рішенням Кам`янської міської ради № 617 від 12.10.2020 року Акціонерному товариству «Дніпровська теплоелектроцентраль», як постачальнику послуг з теплопостачання правобережної частини м. Кам`янське, визначеного таким рішенням Кам`янської міської ради № 2009-44/VII від 09.07.2020 року, наказано розпочати опалювальний сезон 2020-2021 років з 19 жовтня 2020 року та визначено персональну відповідальність комунальних підприємств Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» та «Інформаційні системи», товариств з обмеженою відповідальністю «ГРУПА «КАПІТАЛ-СТРОЙ», «Оселя» та «Підкова-Фест» за прийняття теплоносія мешканцями житлових будинків, а також Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА «КАПІТАЛ-СТРОИ» за своєчасне усунення аварійних ситуацій (а.с.69).

Рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 25.05.2016 № 145 виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду правобережної частини міста, визнано Комунальне підприємство Дніпродзержинської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» також цим рішенням передбачено обов`язок «Управляючої компанії по обслуговуванню житлового фонду» забезпечити збереження та належну експлуатацію житлових будинків, надання послуг з управління багатоквартирними будинками відповідного рівня та якості (а.с.70).

Відповідно до рішенням Кам`янської міської ради 1063-23/VII від 30.03.2018 року «Про децентралізацію системи теплопостачання правобережної частини міста Кам`янське», передбачено мешканцям багатоквартирних будинків забезпечити збереження внутрішньоквартирних систем централізованого опалення (а.с.71-73).

Згідно з рішенням Виконавчого комітету Кам`янської міської ради № 455 від 18.12.2019 року визначено, що акт обстеження будинків та приміщень, оформлений представниками КП КМР «Центральні тепломережі», є підставою для внесення змін до абонентського рахунку щодо відключення споживача від системи централізованого опалення. Після підписання акта виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника про перегляд умов або розірвання договору про надання послуги (а.с.74-75).

6. Правові норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

У разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 95 ЦПК України передбачає, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України від 24 червня 2004 року №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон).

Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник (частина друга статті 19 Закону). Власником Закон визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому закономпорядку (абзац сьомий частини першої статті 1 Закону). А споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абзац чотирнадцятий частини першої статті 1 Закону).

Відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (частина перша статті 19 Закону).

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

- виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору;

- житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;

- індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги;

- споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач;

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 цього Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Частинами 1, 2 статті 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

За ч. 1 ст. 13 цього Закону договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги).

Пунктом 8 вищевказаних Правил передбачено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - договір).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 79, 83 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 зазначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року).

Пунктом 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).

До предмета доказування у спорах щодо розрахунків між постачальниками та споживачами комунальних послуг належать обставини щодо надання та фактичного отримання таких послуг.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі Закон) учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є зокрема споживачі (індивідуальні та колективні) та виконавці комунальних послуг. При цьому споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (ч. 1 ст. 7 Закону). Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Поряд з цим вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг.

Отже, питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що опалення в її квартирі АДРЕСА_1 відповідачем не проводиться, оскільки така система опалення відсутня.

В судовому засіданні встановлено, що самовільно позивач, належну їй квартиру АДРЕСА_1 від централізованого опалення не відключала. У встановленому порядку отримав дозвіл на відключення належної йому квартири. Факт відключення квартири від мереж ЦО та ГВП з достовірністю підтверджується актом від 19.07.2017 року.

За таких підстав, суд не вбачає жодних підстав для проведення нарахування коштів за послуги з теплопостачання позивачці, оскільки фактично вона не споживала послуги АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» з 22.01.2019 року, коли позивач звернулась з заявою до директора КП КМР «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» в якій вона просила відновити опалення за адресою АДРЕСА_3 (весь стояк) (а.с.36а) і відповідно проведені нарахування АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» підлягають припиненню.

Позивач додала до позову рахунки-повідомлення за січень 2021 плата за послугу з постачання теплової енергії складає: станом на 01.01.2021 борг 2 307,09 грн.; нараховано за січень 2021 р. 2 635,93 грн.; станом на 01.02.2021 борг 4 943,02 грн. Плата за абонентське обслуговування станом на 01.02.2021 складає 56,00 грн. (а.с.9) та за лютий 2021 плата за послугу з постачання теплової енергії складає: станом на 01.02.2021 борг 4 943,02 грн.; нараховано за лютий 2021 р. 2 582,22 грн.; станом на 01.03.2021 борг 7 525,24 грн., плата за абонентське обслуговування станом на 01.03.2021 складає 84,00 грн., а також вказано, що позивачем за період з 01.02.2021 по 28.02.2021 було спожите 1,33424618 Гкал теплової енергії (а.с.20). Крім того позивач додала копію листів, адресованих відповідачу з проханням провести перерахунок заборгованості по оплаті за послуги з постачання теплової енергії в квартирі АДРЕСА_1 , шляхом повного списання заборгованості з особового рахунку № НОМЕР_1 , який закріплений за цією адресою, та не нараховувати надалі щомісячно в опалювальному сезоні 2020 - 2021 років плату за послуги з постачання теплової енергії в квартирі АДРЕСА_1 на особовому рахунку № НОМЕР_1 унаслідок повної відсутності підключення квартири до загальної системи ЦО. Доказів здійснення такого перерахунку відповідач у справі не надав. Крім того позивачем додано лист № А-6603 в якому т.в.о. директора КП КМР «Добробут» повідомляє, що співробітниками підприємства було проведено обстеження підвального приміщення під`їзду позивача з метою встановлення причини відсутності центрального опалення у її квартирі. По результатам обстеження було встановлено, що у підвальному приміщенні відсутній трубопровід центрального опалення, також відсутні стояки центрального опалення що проходять через магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». По результатам обстеження було складено відповідний акт. Також позивачем надані Акти - претензії від 30.10.2020, 20.11.2020, 16.12.2020 та 30.01.2021 року про ненадання відповідачем послуг теплопостачання. Тому суд вважає, що відповідач порушив право позивача як споживача продукції (послуги наданої теплової енергії) належним чином, оскільки у позивача відсутнє постачання опалення (ЦО) починаючи з січня 2019 року по теперішній час, що підтверджується належними та допустимими доказами долученими до матеріалів справи.

Водночас заперечення відповідача проти позову не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються її матеріалами.

Щодо обраного позивачем способу захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 Конвенції також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його застосування не було ускладнено діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення ЄСПЛ у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Таким чином, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Положення статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України визначають способи захисту цивільних прав та інтересів. До таких способів віднесено, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, присудження до виконання обов`язку в натурі.

Водночас, обов`язок відповідача здійснити спірний перерахунок відповідає встановленим законом способам захисту порушеного права, оскільки приписами Законів України "Про теплопостачання" (ст. 24, 25) та "Про житлово-комунальні послуги" (ст. 7, 8) передбачено право споживача на отримання перерахунку за спожиту теплову енергію та, відповідно, передбачено обов`язок виконавця здійснювати перерахунок за спожиту теплову енергію, проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги. Відтак, обраний позивачем спосіб захисту узгоджується з приписами ст. 16 Цивільного кодексу України, у якій визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, зокрема, що встановлений законом.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20.10.2020 у справі № 910/9855/10.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо ціну продукції визначено неналежним чином.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 зазначила, що за змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа, яка звернулася до суду, має право на захист її майнового права чи інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 38), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (пункт 72), від 13 жовтня 2020 року у справі № 369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 55), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 73), від 29 червня 2021 року у справі № 916/964/19 (пункт 7.3)).

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі та припинення правовідношення (пункти 1, 5 і 7 частини другої статті 16 ЦК України).

Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.12) та від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 57)). Велика Палата Верховного Суду вважає, що вимога про визнання боргу безпідставним є вимогою про визнання відсутності права відповідача донарахувати обсяг спожитого природного газу та відсутності обов`язку позивачки, який кореспондує вказаному праву, з оплати боргу, що виник унаслідок донарахування. Така вимога є ефективним способом захисту інтересу позивачки в юридичній визначеності у спірних правовідносинах.

Крім того, ефективним способом захисту прав позивачки є і вимога зобов`язати відповідача списати з її особового рахунку нараховану заборгованість за неотриману послугу. Така вимога є вимогою про примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України). Її можна заявити як разом із вимогою про визнання боргу безпідставним, так і окремо.

Вимога про скасування боргу по суті є вимогою про припинення правовідношення (пункт 7 частини другої статті 16 ЦК України): якщо особа вважає, що її борг існує (тобто існує і правовідношення, змістом якого є право кредитора вимагати сплати боргу та кореспондуючий обов`язок боржника), вона може просити суд цей борг скасувати (тобто припинити зазначене правовідношення) з підстав, передбачених законом.

Близький за змістом висновок Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду сформулював у постанові від 3 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц. Згідно з цим висновком у випадку порушення юридичною особою законодавства під час нарахування плати за централізоване постачання опалення споживач має право оскаржити у суді такі дії та вимагати провести відповідний перерахунок.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до п.7 ч.3 ст.2 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.18 ЦПК України вказаний принцип полягає у тому, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

7. Розподіл судових витрат між сторонами.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У позові заявлено одну немайнову вимогу, разом з одною похідними від неї вимогаю.

Відповідно до пп. 2 п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на місяць на 1 січня 2022 року становить 2481 гривня, тобто за подання позивачем зазначеного позову підлягав сплаті судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок, який підлягає сплаті за подання позову немайнового характеру.

Керуючись вимогами ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-265, ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» про «захист прав споживачів, визнання дій (бездіяльності) неправомірними та зобов`язання вчинити дії» - задовольнити частково.

Визнати недостовірною та такою, що не підлягає стягненню, заборгованість ОСОБА_1 по оплаті послуг з централізованого опалення станом на 01.03.2020 року у розмірі 7525,24 грн. та заборгованість по оплаті за обслуговування у розмірі 84,00 грн.

Зобов`язати АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» здійснити ОСОБА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 , перерахунок заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення в квартирі АДРЕСА_1 з урахуванням відсутності у неї заборгованості станом на 01.03.2020 року у розмірі 7525,24 грн. та заборгованість по оплаті за обслуговування у розмірі 84,00 грн.

У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з відповідача, АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» , судовий збір на користь держави у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок, який підлягав сплаті за подання позову немайнового характеру.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса мешкання та реєстрації: АДРЕСА_15 ;

Відповідач: Акціонерне Товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль», , місце знаходження (фактична адреса): 51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Заводська, буд. 2;

Третя особа без самостійних вимог: Комунальне підприємство Кам`янської міської ради «Добробут», , юридична адреса: 51925, місто Кам`янське Дніпропетровської області, вулиця Республіканська, будинок № 37;

Суддя Івченко Т. П.