Провадження №2/523/1966/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

за участю позивачки ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення матеріальної і моральної шкоди , -

ВСТАНОВИВ:

Підстави заявлених позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення матеріальної і моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на наступні обставини. Так позивачка, ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 на протязі 15 років разом із неповнолітньою донькою ОСОБА_4 , 2003 року народження, та з чоловіком ОСОБА_5 , з яким зареєструвала шлюб в Чорноморському міському відділі ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області.

18.08.2020 року о 13.30 годин чоловік позивачки ОСОБА_5 виявив, що його малолітня донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходилася одна в м. Одесі у Суворовському районі на вулиці без супроводу матері - колишньої його дружини ОСОБА_2 , а тому він, як батько дитини, забрав доньку до їх спільного місця мешкання, так як адреса колишньої дружини ОСОБА_2 була невідома.

Після прибуття додому ОСОБА_5 звернувся до Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області із заявою про виявлення дитини в вулиці в м. Одесі без нагляду та притягнення ОСОБА_2 до відповідальності заст.184 КУпАП, таким чином повідомив про подальше місце знаходження дитини ОСОБА_6 за місцем проживання - АДРЕСА_1 .

Про місце знаходження дитини також було повідомлено співробітників Суворовського ВП ГУНП в Одеській області, а також інформація щодо місця перебування дитини та її задовільний стан. В цей орган зверталась ОСОБА_2 щодо зникнення дитини, яку спочатку було оголошено в розшук, але вже о 16 годині інформація з оголошенням ОСОБА_7 «Моя Одесса» щодо зникнення та розшуку дитини ОСОБА_6 була спростована та оновлена, що дівчинка знайшлася, що відповідало дійсності.

Позивачка стверджує, що ОСОБА_2 , а також Суворовському ВП в той же день вже було відомо місце знаходження доньки з батьком. Однак ОСОБА_2 не стала намагатися зустрітись з дитиною та ОСОБА_5 , не стала намагатися дійти згоди щодо подальшого виховання і проживання дитини, а обрала позицію зганьбити честь і гідність позивачки, а саме в той же день 18.08.2020 року позивачка отримала шквал образливих, недостовірних та брехливих висловлювань з боку ОСОБА_2 на її адресу, а також звинувачення у викраденні її дитини. За твердженням позивачки, дана інформація стала відома серед колишніх співробітників поліції за місцем роботи, адвокатів, знайомих працівників прокуратури та суду. ,

Окрім того, вночі 18.08.2020 року та в подальшому - неодноразово ОСОБА_2 вчиняла хуліганські дії разом із співмешканцем ОСОБА_3 , з яким ОСОБА_2 неодноразово приїздила до місця проживання позивачки та влаштовувала показові виступи для публіки, а саме для сусідів, що супроводжувалось порушенням громадського порядку, неймовірними криками, образами та ґвалтом, неправдивою інформацією із звинуваченням позивачки у скоєнні особливо тяжкого злочину, як вбивство людини, викрикуючи на всю вулицю її прізвище, ім`я та по батькові і називаючи її вбивцею, хабарницею, кричала ґвалтом, що вона перебувала в місцях позбавлення волі, що позивачка була засуджена за вбивство, - все це супроводжувалося також пошкодженням її майна - огорожі приватного будинку, хвіртки.

Більш детальніше щодо обставин справи: 18.08.2020 року, ОСОБА_2 , дізнавшись про її прізвище зателефонувала в чергову частину Чорноморського ВП ГУНП, де позивачка працювала слідчим на протязі 18 років, та надала неправдиву інформацію, що позивачка викрала її дитину та утримуэ її, що позивачка побила дитину, покалічила і вона не знає, де саме вона тримає дитину, і що вона з дитиною зробила, - тобто ОСОБА_2 розповсюдила недостовірну і неправдиву інформацію про те, що позивачка вчинила ряд тяжких злочинів - викрала та побила її дитину, що не відповідає дійсності, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію позивачка серед колишніх співробітників та адвокатів м. Чорноморська.

Після цього повідомлення, позивачці стали один за одним телефонувати та питати, яку дитину вона викрала і що відбувається. На всі ці телефонні дзвінки вона мала відповідати та пояснювати обставини події і виправдовуватися, що вона дитину не викрадала, а її забрав батько, який є чоловіком позивачки, оскільки дитина була без нагляду на вулиці в м.Одеса.

Також позивачці дзвонили адвокати м. Чорноморська, з якими вона неодноразово працювала у кримінальних провадженнях, серед яких пролунала така ж недостовірна та неправдива інформація, на дзвінки яких позивачка також мала відповідати та виправдовуватись, - це тривало з 17 годин до 23 години ночі 18.08.2020 року.

18.08.2020 р. о 23.30 ОСОБА_2 та її співмешканець ОСОБА_3 , а також її брат ОСОБА_8 , прибули до приватного домоволодіння позивачці на ОКСТ «Схід», Лінія 9, б-200. який належить позивачці на праві власності, та вчинили вночі ґвалт біля будинку, що повиходили сусіди.

ОСОБА_2 кричала на всю вулицю, що позивачка вкрала її дитину, при цьому висловлювала нецензурну лайку на її адресу, образливі слова такі як «кримінальниця, куриця, вбивця, така, що відсиділа».

ОСОБА_3 викрикував, що зараз спалить її будинок.

Після того, всі разом вони вибивали металеву хвіртку ногами та руками з такою силою, що вигнули її, знешкодили полікарбонат, вимагали, щоб позивачка та її чоловік вийшли на вулицю та вступили з ними у бійку, кидали каміння у вікно на другому поверсі будинку, де розташована кімната неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , яка проснулась, злякалася. В будинку знаходилася і донька чоловіка - ОСОБА_6 , яка є донькою і ОСОБА_2 , вона також проснулася і дуже злякалась, плакала і просила не віддавати її матері, що вона не хоче до неї виходити і її боїться.

Данні факти підтверджуються аудіозаписами, які записані на мобільний телефон під час подій вказаного приїзду ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_8 з висловлюваннями та агресивною поведінкою, відео зняти було неможливо, так як двері вона не відчиняла, тому що дані особи були дуже агресивні, тому є лише аудіо записи, які в електронному вигляді додаються до позовної заяви.

Такі дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 тривали до 3 години ночі, доки не приїхав наряд поліції за викликом позивачка, та вона написала заяву про вчинення хуліганських дій, пошкодження майна та порушення недоторканості житла, надала пояснення, що тривало ще годину.

Факт звернення позивачка в Овідіопольський ВП ГУНП в Одеській області підтверджується копією талона-повідомлення ЄО №17436 від 18.08.2020 року, та копією талона-повідомлення ЄО №17421 від 18.08.2020 року її чоловіка ОСОБА_5 ..

Факт недостовірності викрадення дитини та обізнаності ОСОБА_2 про місцезнаходження дитини, - підтверджується копією довідки від 22.08.2020 року і повідомленнями за заявою чоловіка ОСОБА_5 про виявлення дитини ОСОБА_5 без нагляду та супроводу матері та притягнення її до адміністративної відповідальності, а також за заявою ОСОБА_2 ..

Аналогічні події та поведінка ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відбулася 30.08.2020 року та 31.08.2020 року, що підтверджується її зверненнями від 30.08.2020 року та 31.08.2020 року щодо дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та вчинення ними хуліганських дій та пошкодженням майна, що підтверджується копіями довідок та повідомлень від 16.09.2020 року та 22.09.2020 року, а також відеозаписом поведінки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 30.08.2020 року, яку додається в електронному вигляді.

Погрози та образи також підтверджуються скріншотами з мобільного телефону повідомлень у додатку «вайбер», який роздруковано на окремому аркуші та додається до суду.

У всіх зверненнях позивачки щодо дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , співробітники поліції не вбачають ознак кримінального правопорушення, посилаючись на стосунки між колишнім подружжям щодо виховання та проживання дитини.

Позивачка також звертає увагу на той факт, що дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходилася з 18.08.2020 по 30.08.2020р. року спільно з батьком ОСОБА_5 .

30.08.2020 року, ОСОБА_2 з ОСОБА_3 вдруге приїхала за дитиною - проміжок часу 12 днів.

За вищевказаний період ОСОБА_2 поширювала ганебну інформацію щодо позивачки у соцмережах та ЗМІ.

Так 28.08.2020 року ОСОБА_2 зробила відеозвернення в мережі Інтернет у соцсітях «фейсбук» з неправдивою інформацією з оголошенням - про викрадення її дитини та про те, що вона не знає, де саме дитина знаходиться, що у неї не приймають заяву в поліції, оголошення з викладенням фотографії позивачка з обвинуваченням її у викраденні дитини, інформації щодо приватного життя позивачки. Однак ОСОБА_2 достовірно знала, що дитина знаходиться з батьком та конкретне місце знаходження ще 18.08.2020 року.

Факти подальшої неправомірної поведінки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо порушення немайнових прав позивачки підтверджуються скріншотами з мережі «Фейсбук» звернення з оголошенням, фото позивачки та її будинку та звинуваченням у викраденні дитини, які роздруковані на окремих аркушах і додано до заяви.

Так, 28.08.2020 року в соціальній мережі Інтернету «Фейсбук» на сторінці ОСОБА_9 від 28 серпня оприлюднена недостовірна інформація - « Одеса!!! Вкрали дитину!!! Колишній чоловік у компанії з новою дружиною колишня працівник правоохоронної системи (Слідчий), була спіймана на хабарі свого часу, викрали у матері дитину, яка перебувала з бабусею на дитячому майданчику! Місцезнаходження дитини не відоме! Поліція відмовляється реєструвати заяви!».

30.08.2020 року в соціальній мережі Інтернету «Фейсбук» на особистій сторінці ОСОБА_10 від 30 серпня оприлюднено недостовірну інформацію наступного змісту: «Ці люди викрадають мою дочку! Не дають мені з нею бачитися! Ховаються за парканами!», «У цьому будинку утримують мою дочку! ОСОБА_5 не дає побачити її, всіляко ховає і не надає жодної інформації про життя дитини!

Позивачка розцінює дану інформацію, як звинувачення особисто її у вчиненні кримінального правопорушення «викрадення дитини» вчинене в групі осіб з метою утримання без її згоди, що не відповідає дійсності, при цьому прямих посилань на докази ОСОБА_2 у публікації не зазначила

Позивачка наголошує про те, що ОСОБА_2 опублікувала на своїй особистій сторінці в соціальній мережі Інтернет «Фейсбук» публікацію, яка містить неправдиву інформацію, що принижує її честь, гідність та ділову репутацію, оскільки поширила неправдиву інформацію на огляд користувачів соціальної мережі Інтернет «Фейсбук», які скористались своїм правом на коментарі даної статті та її розповсюдження.

Інформація, поширювана щодо позивач ОСОБА_2 , по-перше, має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про порушення нею загальновизнаних правил співжиття, прийнятих у суспільстві вимог та принципів етики і моралі, та такою, що порушує її немайнові права, по-друге, не є оціночним судженням, а обов`язок доказування її достовірності покладається на ОСОБА_2 ..

Позивачка вважає, що поширенням недостовірної інформації ОСОБА_2 завдано шкоди позивачці, а саме її немайновим інтересам, порушуючи її гідність, честь та ділову репутацію.

Відповідачці також спричинили позивачці матеріальну шкоду. Так були пошкоджений металевий паркан (ролети), вартість яких складає 19 000 грн., які підлягає повній заміні. Окрім того, оплата по роботі відновлення хвіртки та заміна полікарбонату разом із вартістю полікарбонату вартувала позиваці, 1000 грн., які також підлягають відшкодуванню.

Загальна сума матеріальний збитків склала 20 000 грн., що в солідарному порядку з кожного відповідача складає по 10 000 грн.

Позивачці потрібно було, крім співробітників, також виправдовуватися перед сусідами, щодо викрадення дитини, щодо її притягнення до кримінальної відповідальності.

Серед сусідів за 15 років у неї була бездоганна репутація, яка неправомірними діями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повністю підірвана.

Після неприпустимих дій та висловлювань ОСОБА_2 та ОСОБА_11 , її донька не хотіла виходити на вулицю, зустрічатися з друзями в м.Чорноморську, стала замкнутою та мовчазною, а згодом позивачці прийшлося звернутися до психолога, адже дані події стали останньою краплею у її психологічному стані.

Поширенням вказаної інформації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 створили негативну соціальну оцінку позивачки в очах оточуючих, порушивши її честь, оскільки професія слідчого, хоча і в минулому, є соціально важливою, підірвано її авторитет серед співробітників поліції, прокуратури, суду, адвокатів, адже я позивачка є самозайнятою особою і займаюсь адвокатською діяльністю, і ця недостовірна інформація з боку ОСОБА_2 і ОСОБА_3 негативно вплинула як на її професійне життя, так і на її приватне життя - підірвано психологічний стан доньки, так як друзі і знайомі неодноразово цікавилися, чи була її мати в тюрмі та чи викрадала чиюсь дитину, підірвано її авторитет серед жителів OK СТ «Схід», де вона проживає і серед колег.

На підставі викладеного позивачка просить:

1. Визнати поширену інформацію ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на її особистій сторінці в соціальній мережі Інтернету Фейсбук» від 30 серпня - «Ці люди викрадають мою дочку! Не дають мені з нею бачитися! Ховаються за парканами!», із зображенням фотографії, прізвища ОСОБА_12 і імені ОСОБА_13 , на особистій сторінці ОСОБА_10 , - недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 та зобов`язати ОСОБА_2 не пізніше одного місяця з моменту оголошення рішення суду у даній справі розмістити на особистій сторінці в соціальній мережі Інтернету «Фейсбук» текст судового рішення, а також спростувати недостовірну інформацію у такому ж самому об`ємі та вигляді з аналогічним розміром шрифту на не видаляти протягом року з моменту ухвалення рішення.

2. Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 80000 гривень та матеріальну шкоду у розмірі 20000 гривень.

3. Стягнути судові витрати судовий збір у розмірі 1908 гривень та транспортні витрати у розмірі 3000 гривень.

Позиція відповідачів.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала у повному обсязі та надала відзив наступного змісту. За твердженням відповідачки, посилання позивачки про те, що нібито 18.08.2020 року, її чоловік ОСОБА_5 випадково знайшов свою малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м. Одеса, у Суворовському районі по вулиці без супроводу матері не відповідає дійсності.

Так 18.08.2020р. донька знаходилась у подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , та під час зникнення з подвір`я доньки, разом з нею свідки бачили, її батька ОСОБА_5 та Позивачку, які виводили малолітню ОСОБА_6 з двору будинку.

Даний факт, може підтвердити у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , мешканка АДРЕСА_3 , а також малолітня донька ОСОБА_6 .

Окрім того, це підтверджується, зверненням відповідачки приблизно о 14.00 годині 18.08.2020 на лінію «102» із заявою про зникнення дитини з дитячої ігрової площадки, розташованої у дворі будинку АДРЕСА_2 .

Після цього з`ясувавши від працівників поліції Овідіопільського відділу поліції Одеської області, місце мешкання Позивачки, відповідачка разом з ОСОБА_15 та своїм братом поїхали за її місцем мешкання у АДРЕСА_4 , до будинку АДРЕСА_5 , де намагалися визвати позивачку або її чоловіка ОСОБА_5 за для розмови та повернення доньки.

Однак знаходячись біля будинку Позивачки з 21.00 годині 18.08.2020 року до 02.00 годині ночі 19.08.2020 року, так ніхто з подвір`я та будинку Позивачки не вийшов, та на виклик не відізвався хоч і були вдома.

Твердження Позивачки про те що, позивачка не стала намагатися дійти згоди з колишнім чоловіком ОСОБА_5 , тобто батьком малолітній дитини ОСОБА_6 а ІНФОРМАЦІЯ_2 , стала всіляка ображати Позивачку, різними образливими слова та звинувачувати у викрадені дитини, не відповідає дійсності. Так з Позивачкою 18.08.2020 року вона взагалі не розмовляла, а лише приїздила за її місцем мешкання, де вже будучи достовірно обізнаною, що малолітня донька утримується ОСОБА_5 за місцем мешкання Позивачки, намагалась побачити доньку, при цьому намагалась докричатися до Позивачки та колишнього чоловіка ОСОБА_5 які утримували доньку та не давали її побачити, та впевнитися в тому що з нею все гаразд. При цьому відповідачка доньку не змогла побачити до 03.08.2021р., поки Позивачка не подзвонила їй на мобільний телефон та не запропонувала домовитися с ОСОБА_5 . Після цього на умовах колишнього чоловіка ОСОБА_5 , відповідачці повернули малолітню доньку ОСОБА_6 , але за це вона відмовилась у відділу виконавчої служби Суворовського району м. Одеси від заборгованості по аліментах на утримання доньки яка, була більш ніж 100 000.00 грн.

З 18.08.2020 року по 03.09.2021 року, а саме, 21.08.2020 року, 23.08.2020 року, 30.08.2020 року та 31.08.2020 року відповідачка приїздила за місцем мешканні Позивачки, з метою побачити свою малолітню доньку ОСОБА_6 , але її колишній чоловік ОСОБА_5 відмовляв у зустрічі та розмові з донькою.

Щодо тверджень Позивачки у позовної заяві про те що відповідачка окрім порушення її немайнових прав не намагалась дійти згоди щодо спілкування зі своєю донькою, яка пішла у школу 1 вересня 2020 року, за місцем проживання батька ОСОБА_5 , то це було зроблено ОСОБА_5 навмисно, так як на даний час з 18.06.2020 року, донька була за її заявою зарахована відповідно до особової справи Н-251, до Одеської загальноосвітньої школи №15,1-ІІІ ступенів, Одеської міської ради Одеської області.

Однак у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 та Позивачка, умисно утримували доньку за місцем мешкання Позивачки, та не давали їй можливість з нею навіть спілкуватися, вона і не пішла до ЗОШ 15, а пішла до ЗОШ за місцем мешкання колишнього чоловіка ОСОБА_5 ..

Відповідачкою також збиралися документи для звернення до суду про визначення місця реєстрації та мешкання малолітньої доньки ОСОБА_6 , оскільки її батько на протязі двох років, усіляке намагався відібрати у неї дитину, чим неодноразово їй погрожував. ОСОБА_5 за допомогою Позивачки, яка складала усі процесуальні документи з 2019 року, всіляко намагався не сплачувати аліменти на утримання своєї малолітньої доньки ОСОБА_6 , оскаржував всі рішення судів, та заводив Біляївський районний суд Одеської області в оману по цивільної справі №496/2681/19, у разі чого був скасований судовий наказ від 06.08.2019 року.

За цім фактом 21.02.2020 року, відносно ОСОБА_5 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудового слідства, слідчим відділенням Біляївського ВП ГУНП в Одеської області, за №.0000106, за ч.4 ст. 348 КК України.

Щодо пошкодження майна Позивачки, у виді полікарбонату на металевій хвіртки та металевих захисних ролетів, то це не відповідає дійсності, так як на час приїзду за місцем мешкання Позивачки, на хвіртки полікарбонат вже мав часткове пошкодження, а ролети не можливо долонями рук пошкодити. Окрім того Позивачка жодного разу при звернені до поліції у цей час не заявляла про пошкодження майна, а саме, металевій хвіртки та металевих захисних ролетів, що підтверджується Довідками Овідіопольського ВП ГУНП в Одеської області, від 22.08.2020 року та від 16.09.2020 року, які надані як доказ по справі Позивачем, де лише вказано про сварку та залишення дитини без догляду.

Це підтверджується відео репортажем 7-го телевізійного каналу, який розміщений на сайті Інтернет мережі «youtu.be» під назвою «Зникнення шестирічної Валерії з дитячого майданчика». Доказів, про те що саме мною, та ОСОБА_15 було спричинено пошкодження майна за місцем мешкання Позивачки, Позивачкою до суду не надано. Ні я ні ОСОБА_15 ніяке майно Позивачки не псувала та не пошкоджували під час приїзду за місцем мешкання Позивачки.

Щодо тверджень Позивачки, про розповсюдження нею недостовірної інформації працівникам поліції Чорноморського ВП ГУНП, про скоєння Позивачкою злочину, то це також не відповідає дійсності, оскільки з вищевказаною проблемою, відповідачка звернулась до Чорноморського ВП.

Анкетні дані Позивачки, вона дізналась від працівника поліції Овідіопільського ВП ГУНП в Одеської області 18.08.2020 року, де було зареєстровано звернення колишнього чоловіка ОСОБА_5 про факт знаходження малолітній доньки, та подальше її знаходження.

Щодо особистої інформації про Позивачку, де вона працювала, та хто вона є, відповідачка дізналась з мережі Інтернет, сайту «Думская», за посиланням (https://dumskaya.net/news/v-ilicheyske-sledovatel-milicii-popalas-na-vzyat-050644/) де є різноманітна інформація, про її минулу професійну діяльність.

Щодо доказів на які посилається Позивачка у своєму позові, у виді скріншотів з мобільного телефону, повідомлень з додатку «Вайбер», то вона не отримувала цих доказів, яких не додано до позовної заяви. Можливо якісь образливі слова нею і були висловлені на адресу Позивачки, але це з тих підстав що вона приймала участь та допомагала колишньому чоловіку ОСОБА_5 викрасти у неї дитину.

Щодо розміщення, мною інформації в соціальної мережі Інтернет на сторінці «Фейсбук», від 30.08.2020 року, відносно Позивачки, то вона вважаю що ця інформація, є достовірною та підтверджується як її зверненням до Національної поліції, так і до 7-го телевізійного каналу, де зафіксований факт не надання їй можливості бачитися з дитиною, та взагалі розмовляти з нею, лише з метою, отримання її відмови від заборгованості за аліментами на утримання спільної доньки.

На підставі викладеного, відповідачка просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки доводи позивачки не підтверджені належними доказами.

Відповідач ОСОБА_3 відзив на позов не подавав.

Пояснення сторін в судовому засіданні.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги у повному обсязі, а також підтвердила обставини, які викладені в позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали у повному обсязі, оскільки вважають, що їх дії були викликані саме неправомірними діями позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Так позивачка, ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 на протязі 15 років разом із неповнолітньою донькою ОСОБА_4 , 2003 року народження та чоловіком ОСОБА_5 ..

Позивачка перебуває в шлюбі з ОСОБА_5 , з яким зареєструвала шлюб 13.07.2018р., в Чорноморському міському відділі ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області.

ОСОБА_5 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , у них є спільна малолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи обставини справи, необхідно встановити події, які відбулись між сторонами у хронологічному порядку.

Події 18.08.2020р. денний час.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що 18.08.2020 року на мобільний телефон чоловіка зателефонувала невідома жінка, яка повідомила, що дочка ОСОБА_16 гуляє на вулиці без батьків. Дочка повідомила жінці телефон батька, а тому ОСОБА_5 вирішив приїхати за дитиною. Позивачка пояснила, що станом на 18 серпня 2020р. малолітня ОСОБА_16 проживала з матір`ю ОСОБА_2 , однак точної адреси батько їх не знав, оскільки відповідачка не бажала спільних зустрічей батька з дитиною.

Після отримання телефонного дзвінку, вона з чоловіком приїхали до Суворовського району м. Одеси де дитячому майданчику побачили дитину одну, яка гралась. Біля дитини матері та бабусі не було. Позивачка з чоловіком підійшла до дитини і стала розмовляти. Дитина пояснила, що мати на роботі і тому вона грається сама. Чоловік одразу зателефонував матері, проте не мав можливості додзвонитись, оскільки номер був його заблоковано. В зв`язку з чим, ОСОБА_5 , як батько дитини, забрав доньку до їх спільного місця мешкання, так як адреса колишньої дружини ОСОБА_2 була невідома. В цей же день, вони звернулись до Овідіопольського відділу поліції, щоб повідомити, що з дитина з батьком.

Відповідачка ОСОБА_2 пояснила, що станом на 18 серпня 2020р. малолітня ОСОБА_16 проживала з нею за адресою АДРЕСА_6 . У вищевказаний день, вона перебувала на робочому місці в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 » де працює касиром, який розташований біля будинку. У обіденну перерву вона повернулась до будинку, після цьому вона з дитиною та ОСОБА_17 вийшли у двір. Дитина спільно з ОСОБА_17 , яка є матір`ю ОСОБА_3 , залишалась на дитячому майданчику, а вона повернулась на роботу.

Приблизно у 14.00. до неї прийшла ОСОБА_17 , яка пояснила, що дитина пропала. При цьому, вона пояснила, що бачила як дитина розмовляє з жінкою, проте це не виникало у неї підозри. Однак раптово дитина пропала.

Після цього, ОСОБА_2 одразу зателефонувала до поліції, оскільки не знала хто саме забрав дитину. Однак тільки увечері від працівників поліції, вона дізналась, що дитина перебуває спільно з батьком. Після того, вона одразу з чоловіком ОСОБА_3 приїхали до Овідіопольського відділу поліції, де вона дізналась адресу ОСОБА_5 ..

Оцінка суду.

Суд, вирішуючи виникли правовідносини, не надає оцінки правовірності дій ОСОБА_5 щодо перевезення дитини до власного місця проживання, оскільки його дії не входять до предмету доказування по справі.

В той же час, судом встановлено, що ОСОБА_5 діяв спільно з позивачкою ОСОБА_1 , що вона не заперечувала в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не повідомляла особисто відповідачку ОСОБА_2 або будь-які правоохоронні органи про те, що дитину збирається забрати додому батько.

Події увечері.

В цей же день, ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_3 , прибули за адресою ОСОБА_5 та ОСОБА_1 до ОКСТ «Схід», Лінія 9, б-200.

В судовому засіданні було оглянуто відеозапис даних подій, який був наданий позивачкою.

З даного відеозапису вбачається, що в металеву хвіртку були здійснені багаточисленні удари, а також це супроводжувались образливими викриками зі сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо позивачка та її чоловіка.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не заперечували того факт, що вони гучно кликали ОСОБА_5 та стукали у двері, проте хвіртку не пошкоджували.

Суд вважає, що дійсно відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у дуже стурбованому стані, оскільки ані позивачка ОСОБА_1 , ані батько дитини ОСОБА_5 не повідомили про те, що вони забрали малолітню ОСОБА_16 . В той же час, суд вважає, що відповідачі повинні були контролювати свої дії, не здійснюючі удари у металеву хвіртку, а також, не вигукуючи образи на адресу позивачки та її чоловіка.

Події 30.08.2020р. та 31.08.2020р..

Судом також встановлено, що аналогічні дії відповідачі вчиняли 30.08.2020 року та 31.08.2020 року, що підтверджується зверненнями ОСОБА_1 до поліції від 30.08.2020 року та 31.08.2020 року, а також підтверджується копіями довідок та повідомлень від 16.09.2020 року та 22.09.2020 року.

З відеозапису від 30.08.2020 року, який було відтворено у судовому засіданні убачається, що ОСОБА_3 наносить удари поо металевим ролетам за адресою: АДРЕСА_4 , а також викрикує образи на адресу позивачки та її чоловіка.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили, що 30.08.2020 року та 31.08.2020 року вони дійсно приїжджали до позивачки, проте спільно з журналістами та працівниками поліції. Вони дійсно гучно стукали в ролети, проте їх не пошкодили.

Оцінка судом.

Суд вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїми діями, а саме нанесенням ударів по металевій хвіртки, металевим воротам (ролетам), які супроводжувались образливими викриками, на протязі декілька годин, спричинили позивачці ОСОБА_1 моральну шкоду, оскільки вона бачила пошкодження належного їй майна, їй було соромно перед сусідами за події, які відбувались біля її будинку, вона чула образи на свою адресу.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно п.п. 2,3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням обставини справи, глибини фізичних та душевних страждань позивачки ОСОБА_1 суд вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 необхідно стягнути моральну шкоду у розмірі по 3000 гривень з кожного, тобто за події, які відбувались увечері 18 серпня 2020р. та 30 та 31 серпня 2020р..

В той же час, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідачів матеріальної шкоди, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до чч. 1,2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що дійсно 18.08.2020р. зі сторони відповідачів були здійснені багаточисленні удари у металеву хвіртку домоволодіння, що належить позивачці.

Окрім того, 30.08.2020р. відповідачем ОСОБА_3 були нанесені удари у металеві ворота (ролети) домоволодіння, що належить позивачці.

В той же час, відсутні докази того, що металева хвіртка та металеві ворота (ролети) не придатні до експлуатації, а також належним чином не зафіксовано які самі пошкодження були спричинені.

Відсутній також висновок відповідного експерта щодо визначення вартості матеріальної шкоди.

Отже відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідачів та необхідності проведення відновлюваного ремонту.

Суд також вважає, що надані позивачкою квитанції щодо вартості металевих воріт (ролети) у розмірі 19 000 грн., вартості відновлення хвіртки та заміна полікарбонату разом із вартістю полікарбонату у розмірі 1000 грн. не є безумовним доказом причинно-наслідкового зв`язку, між шкодою та діями відповідачів.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 20000 гривень необхідно залишити без задоволення.

Суд вважає, що позивачкою також заявлені безпідставні позовні вимоги про стягнення з відповідачів транспортних витрат у розмірі 3000 гривень, оскільки не має причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та необхідності оплати транспортних послуг.

Фейсбук

Судом встановлено, що 30.08.2020 року в соціальній мережі Інтернету «Фейсбук» на особистій сторінці ОСОБА_10 від 30 серпня оприлюднено недостовірну інформацію наступного змісту: «Ці люди викрадають мою дочку! Не дають мені з нею бачитися! Ховаються за парканами!», «У цьому будинку утримують мою дочку! ОСОБА_5 не дає побачити її, всіляко ховає і не надає жодної інформації про життя дитини! Окрім того, на сайті є фото позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

В судовому засіданні ОСОБА_2 визнала, що дійсно на її сторінці була розміщена вищевказана інформація та фото. Однак це була її особиста думка, тобто оціночне судження.

Оцінка судом правовідносин, що виникли після розміщення в соціальній мережі Інтернету «Фейсбук».

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (стаття 3, 28). Відповідно до статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони порядку з метою запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

За правилами частини першої статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Частиною першою статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Аналогічний правовий висновок зазначено в постанові Верховного Суду від 30 березня 2020 року у справі № 523/9870/18-ц (провадження № 61-20095св19).

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункт 46 рішення від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»).

Суд вважає, що інформація наступного змісту: «Ці люди викрадають мою дочку» є оціночним судженням позивачки, оскільки не містить будь-якого посилання на вчинення кримінального проступку.

В той же час, інформація наступного змісту «Не дають мені з нею бачитися! Ховаються за парканами!», «У цьому будинку утримують мою дочку! ОСОБА_5 не дає побачити її, всіляко ховає і не надає жодної інформації про життя дитини! відповідає дійсності.

Так судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила той факт, що 18.08.2020р., 30.08.2020р. та 31.08.2020р. малолітня - ОСОБА_6 проживала спільно з батьком ОСОБА_5 та ОСОБА_1 у її будинку.

З наданих відеоматеріалів убачається, що ОСОБА_2 у вищевказані дні намагалась побачитись з малолітньою ОСОБА_16 , проти її до будинку не впустили, а також не надали можливість побачити дочку.

Щодо розміщення фотографії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 в соціальній мережі Інтернету «Фейсбук» на особистій сторінці ОСОБА_10 .

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Цивільного кодексу України:

фотографія, інші художні твори, на яких зображено фізичну особу, можуть бути публічно показані, відтворені, розповсюджені лише за згодою цієї особи.

Однак судом встановлено, що ОСОБА_1 не надавала згоди ОСОБА_2 на розміщення її фотографії на її особистій сторінці.

Суд також вважає, що використання фотографії позивачки, у сукупності зі інформацію, яка була надана відповідачкою ОСОБА_2 на її особистій сторінці, створює у читачів стійкі асоціації інформації з зображеною особою, візуально запам`ятовує особу як негативну, що має причетність до ймовірного порушення прав дитини.

Як наслідок, це завдало шкоди приватному життю ОСОБА_1 , її соціальним зв`язкам, діловій репутації, що призвело до моральних страждань, оскільки позивачка повинна була виправдовуватися та спростовувати поширену інформацію.

На підставі викладеного, суд вважає, що за вищевказані дії з ОСОБА_2 додатково підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 2000 гривень на користь позивачки.

Керуючись ст.ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_10 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення матеріальної і моральної шкоди - задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП № НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 ) моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень, судовий збір у розмірі 454 гривні, а всього суму у розмірі 5454 гривні..

3. Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП № НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП № НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 ) моральну шкоду у розмірі 3000 (три тисячі ) гривень, судовий збір у розмірі 454 гривні, а всього стягнути суму у розмірі 3454 гривні.

4. Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП № НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 ) до ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_6 ), ОСОБА_3 (РНОКПП № НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 )

щодо визнання поширеної інформації ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на її особистій сторінці в соціальній мережі Інтернету Фейсбук» від 30 серпня - «Ці люди викрадають мою дочку! Не дають мені з нею бачитися! Ховаються за парканами!», із зображенням фотографії, прізвища ОСОБА_12 і імені ОСОБА_13 , на особистій сторінці ОСОБА_10 , - недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 та зобов`язання ОСОБА_2 не пізніше одного місяця з моменту оголошення рішення суду у даній справі розмістити на особистій сторінці в соціальній мережі Інтернету «Фейсбук» текст судового рішення, а також спростувати недостовірну інформацію у такому ж самому об`ємі та вигляді з аналогічним розміром шрифту на не видаляти протягом року з моменту ухвалення рішення

про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 20000 гривень, транспортних витрат у розмірі 3000 гривень залишити без задоволення у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду в 30 -ти денний строк з дня отримання повного тексту рішення.

Повний текст рішення буде складено та підписано у десятиденний строк з дати проголошення рішення.

Суддя

Повний текст рішення складено та підписано 12.07.2022