Провадження №2/369/57/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді - Дубас Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Житар А.А.,

за участю представника позивача Зубицької Л.М., Кабанова В.І.,

представника відповідача Зінкевича Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду №4 в м. Києві заяву представника позивача Компанії «SEATRANS MANAGEMENT LP» адвоката Зубицької Любові Миколаївни про забезпечення доказів по цивільній справі за позовом Компанії «SEATRANS MANAGEMENT LP» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Тріфонова Тетяна Анатоліївна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Косенко Оксана Олександрівна про визнання договору позики удаваним, договору дарування - фіктивним та визнання права власності на об`єкт нерухомості,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду знаходиться вказана цивільна справа.

Представник позивача Компанії «SEATRANS MANAGEMENT LP» адвокат Зубицька Любов Миколаївна подала заяву про забезпечення доказів, в якій просила забезпечити докази у спосіб їх витребування у банку «ТRАSТА КОМЕRСВАNКА» (ТrustСоmmercialВаnк)», адреса банку Мiеsniekuiela 9, Riga LV 1050, Latvija, SWIFT соdе: КВRВLV2X:

належним чином засвідчених копій документів (у тому числі електронних), які підтверджують звернення ОСОБА_1 до банку «ТRАSТА КОМЕRСВАNКА» (ТrustСоmmercialВаnк)», для відкриття рахунку у цьому банку;

належним чином засвідчених копій документів (у тому числі електронних), які підтверджують відкриття банківського рахунку ОСОБА_1 у банку «ТRАSТА КОМЕRСВАNКА» (ТrustСоmmercialВаnк)».

належним чином засвідчених копій документів (у тому числі електронних), які підтверджують надходження коштів із банківського рахунку Компанії «SEATRANS MANAGEMENT LP» на банківський рахунок ОСОБА_1 у банку «ТRАSТА КОМЕRСВАNКА» (ТrustСоmmercialВаnк)».

належним чином засвідчених копій документів (у тому числі електронних), які підтверджують переказ (перекази), списання, зняття коштів із банківського рахунку ОСОБА_1 у банку «ТRАSТА КОМЕRСВАNКА» (ТrustСоmmercialВаnк)» після надходження коштів від Компанії «SEATRANS MANAGEMENT LP» .

В обґрунтування заяви зазначає, що позивач посилається на укладення між ним та відповідачкою 1 договору позики від 23.10.2015 та передання (банківського переказу) із банківського рахунку позивача (реквізити рахунку: LV27LATB896, банк: JSCNORVIKBANKA, Riga, Latvija) на банківський рахунок відповідача 1 (реквізити рахунку: назва банку «ТRАSТА КОМЕRСВАNКА» (ТrustСоmmercialВаnк)», адреса банку Мiеsniekuiela 9, Riga LV 1050, Latvija, SWIFT соdе: КВRВLV2X номер рахунку НОМЕР_1 . НОМЕР_2 ) коштів на підставі зазначеного договору позики.

На підставі вказаного договору позики від 23.10.2015, Компанією «SEATRANS MANAGEMENT LP» на користь ОСОБА_1 були здійснені два платежі, а саме: 27 жовтня 2015 року - в розмірі 390 000,00 доларів США (триста дев`яносто тисяч доларів США) та 27 жовтня 2015 року - в розмірі 380 000,00 доларів США 380 000,00 доларів США (триста вісімдесят тисяч доларів США). Інформація про проведення даних грошових переказів підтверджується випискою банку AS "NORVIKBANKA" від 31.08.2017 про рух по рахунку клієнта Компанії «SEATRANS MANAGEMENT LP», що була додана до позовної заяви та наявна в матеріалах справи.

Всього за договором позики від 23 жовтня 2015 року Компанія «SEATRANS MANAGEMENT LP» перерахувала на користь Відповідачки-1 ОСОБА_1 суму в розмірі 770 000,00 (сімсот сімдесят тисяч доларів США), що за офіційним курсом НБУ на день подання позовної заяви еквівалентно 20 831 580,00 (двадцять мільйонів вісімсот тридцять одна тисяча п`ятсот вісімдесят гривень 00 коп). 25 листопада 2015 року, ОСОБА_1 здійснила повне списання отриманої від Позивача суми за вирахуванням комісії банку за переказ коштів, а саме суми в розмірі 768 800,00 (сімсот шістдесят вісім тисяч вісімсот доларів США), що підтверджується випискою банку, яка була додана до позовної заяви та наявна в матеріалах справи.

Оригінали наведених виписок із засвідченим перекладом українською мовою наявні у позивача.

Представник позивача зазначає, що представники ОСОБА_1 у письмових поясненнях стверджують про не отримання жодних коштів від позивача на банківський рахунок ОСОБА_1 . При цьому відповідачем 1 ставиться під сумнів достовірність та вірогідність відповідних банківських виписок, наданих позивачем. Разом з тим, на початку судового розгляду, факт отримання коштів Відповідачем 1 не заперечувався, що не давало позивачу підстав для подання нових доказів, або їх витребування для підтвердження наведених вище обставин. При цьому, в матеріалах справи відсутні підтвердження прийняття судом відмови сторони відповідача 1 від визнання обставин укладення договору позики і одержання коштів від позивача, а також підтвердження встановлення судом строку для подання доказів щодо таких обставин відповідно до ч. 6 ст. 83 ЦПК України.

За таких умов, з метою забезпечення прав позивача на повний і об`єктивний розгляд даної справи, враховуючи ризик знищення доказів, виникла необхідність у забезпеченні доказів шляхом їх витребування від банку «ТRАSТА КОМЕRСВАNКА» (ТrustСоmmercialВаnк)», адреса банку Мiеsniekuiela 9, Riga LV 1050, Latvija, SWIFT соdе: КВRВLV2X:, який є резидентом Латвійської Республіки відповідно до положень процесуального закону та чинних міжнародних договорів України.

Згідно вищевикладеного представник позивача також просила суд звернутися до відповідного суду або іншого компетентного органу Латвійської Республіки у порядку, встановленому ЦПК України та Договором між Україною і Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах від 23.05.1995 із судовим дорученням про витребування у банку «ТRАSТА КОМЕRСВАNКА» (ТrustСоmmercialВаnк)», адреса банку Мiеsniekuiela 9, Riga LV 1050, Latvija, SWIFT соdе: КВRВLV2X: зазначених вище доказів.

Зупинити провадження по даній цивільній справі № 369/13642/17 до надходження відповіді від суду або іншого компетентного органу Латвійської Республіки на відповідне судове доручення про надання правової допомоги.

В судове засідання 04.07.2022 представники позивача з`явилися. Заяву про забезпечення доказів підтримали та просили суд задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судове засідання 04.07.2022 з`явився. Щодо задоволення заяви про забезпечення доказів заперечував, просив суд відмовити.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Заслухавши думку учасників справи та дослідивши матеріали заяви про забезпечення доказів, суд приходить до наступного.

У відповідності до положень статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, маючи рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Способами забезпечення судом доказів є, зокрема, витребування доказів.

Згідно положень ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається, зокрема: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд враховує, що за вимогами чинного процесуального законодавства визначення складу учасників справи, зокрема відповідачів, предмета та підстав спору є правом особи, яка звертається до суду з позовом з метою захисту свого порушеного права, тобто позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Для вирішення питання про забезпечення доказів, слід враховувати положення ст. 116 ЦПК України, а саме те, що така процесуальна дія може бути вчинена судом, якщо припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Звернення до суду з відповідною заявою про забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, це не лише спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати має ґрунтуватися на об`єктивних фактах. Тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. З огляду на наведене та з урахуванням наданих до заяви документів суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що заявлені для забезпечення докази можуть бути втрачені, а відтак відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення доказів в порядку ч.1 ст. 116 ЦПК України.

Провадження у справах за участю іноземних осіб унормовано розділом ХІ ЦПК України, а також Законом України «Про міжнародне приватне право», Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року (далі - Конвенція).

Частиною 1 ст. 80 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

За приписами статті 498 ЦПК України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, ця Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Вимоги щодо змісту і форми судового доручення про надання правової допомоги містяться у статті 499 ЦПК України, зокрема, зміст і форма судового доручення про надання правової допомоги мають відповідати вимогам міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо його не укладено - вимогам частин другої - четвертої цієї статті.

Зокрема, згідно ч. 3 ст. 499 ЦПК України передбачено, що судове доручення про надання правової допомоги оформлюється українською мовою. До судового доручення додається засвідчений переклад офіційною мовою відповідної держави, якщо інше не встановлено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 7 Конвенції, типові умови формуляра, доданого до цієї Конвенції, у всіх випадках обов`язково мають бути складені французькою або англійською мовами. Вони можуть при цьому бути складені офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуючої Держави.

Порядок опрацювання доручень про вручення документів, отримання доказів, вчинення інших процесуальних дій, а також клопотань про визнання і виконання судових рішень на виконання чинних міжнародних договорів України з питань надання правової допомоги в цивільних справах визначений Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації від 27.06.2008 № 1092/5/54 зі змінами та доповненнями (далі по тексту - Інструкція)

Згідно п. 1.6. Розділу І Інструкції, реалізація міжнародних договорів України з питань міжнародної правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень здійснюється у межах компетенції Міністерством юстиції України безпосередньо та через міжрегіональні управління Міністерства юстиції України (далі - міжрегіональне управління), місцевими судами України (далі - суди України), а у відповідних випадках - іншими органами державної влади.

Згідно п. 1.7., 1.8. Розділу І Інструкції, суди України з питань надання міжнародної правової допомоги в цивільних справах взаємодіють з іноземними компетентними органами через міжрегіональні управління та Міністерство юстиції України.

Міжрегіональні управління взаємодіють з іноземними компетентними органами з питань надання міжнародної правової допомоги в цивільних справах через Міністерство юстиції України, яке відповідно до положень міжнародних договорів України є центральним органом України з питань надання міжнародної правової допомоги в цивільних справах (далі - Центральний орган України).

Згідно пп. 2.1.1. п. 2.1. Розділу ІІ Інструкції, у разі, якщо при розгляді цивільної справи в суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном.

Доручення складається судом України, який розглядає цивільну справу, і повинно містити інформацію та документи, передбачені міжнародним договором України. Доручення адресується компетентному суду запитуваної держави.

Відповідно до п. 2.2. Розділу ІІ Інструкції, у разі надіслання судом України доручення для виконання за кордоном цивільна справа, у зв`язку з якою складається доручення, призначається до розгляду з урахуванням розумних строків пересилання документів та виконання направленого доручення за кордоном. У разі можливості судом України призначається дата наступного судового засідання, на яке може прибути особа, що викликається.

Згідно п. 2.3. Розділу ІІ Інструкції, доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову.

Як убачається зі змісту ст. 5 Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави.

Крім того, відповідно до ст. 6 Конвенції, якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з`явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території, b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя незалежно від положень частини першої цієї статті може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови: a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією, b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців, c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, ратифікована Законом України № 240/94-ВР від 10 листопада 1994 року, набула чинності 14 квітня 1995 року, договірні Сторони надають одна одній правову допомогу шляхом виконання процесуальних та інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, у тому числі складання та пересилки документів, проведення оглядів, обшуків, вилучення та передачі речових доказів, проведення експертизи, допиту сторін, третіх осіб, підозрюваних, обвинувачених, потерпілих, свідків, експертів, розшуку осіб, здійснення кримінального переслідування, видачі осіб для притягнення їх до кримінальної відповідальності або приведення вироку до виконання, визнання та виконання судових рішень у цивільних справах, вироків у частині цивільного позову, виконавчих написів, а також шляхом вручення документів.

Оскільки, представник позивача в клопотанні про забезпечення доказів - не обґрунтовує необхідності такого забезпечення, а саме необхідність звернутися з направити судове доручення до компетентного суду Російської Федерації про надання правової допомоги, не надає обґрунтування необхідності допиту свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та яке це має значення для вирішення цивільної справи, не надає докази на підтвердження того, що в нього існують перешкоди для їх самостійного збирання.

Подана заявником заява про забезпечення доказів шляхом звернення до відповідного суду або іншого компетентного органу Латвійської Республіки у порядку, встановленому ЦПК України та Договором між Україною і Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справах від 23.05.1995 із судовим дорученням про витребування у банку «ТRАSТА КОМЕRСВАNКА» (ТrustСоmmercialВаnк)», не підлягає задоволенню, оскільки суду не наведено обгрунтованих підстав для такого звернення.

За приписами пункту 8 частини першої статті 252 ЦПК України суд зупиняє провадження у справі у випадку звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави - на час виконання даного судового доручення.

Зважаючи на те, що суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення доказів та зверненні із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави та про зупинення провадження, тому необхідності у зупиненні провадження по справі немає.

Керуючись: Законом України «Про міжнародне приватне право», Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, ст.ст. 12, 76, 77, 85, 100, 116-118, 252,353-355, 498, 499,,ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача Компанії «SEATRANS MANAGEMENT LP» адвоката Зубицької Любові Миколаївни про забезпечення доказів - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду виготовлено 08.07.2022.

Суддя: Дубас Т.В.