Справа № 346/4143/22
Провадження № 22-ц/4808/1426/22
Головуючий у 1 інстанції Калиновський М.М.
Суддя-доповідач Василишин Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.

суддів: Фединяка В.Д., Максюти І.О.

секретаря Мельник О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Снятинського районного суду від 04 листопада 2022 року, постановлену у складі судді Калиновського М.М. в м. Снятин, у справі за заявою ОСОБА_2 , поданою в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Гвіздецька селищна рада, ПрАТ «Зернопродукт МХП» в особі філії ПрАТ «Зернопродукт МХП» «Перспектив» про витребування майна із чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

11 жовтня 2022 ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: Гвіздецька селищна рада, ПрАТ «Зернопродукт МХП» в особі філії ПрАТ «Зернопродукт МХП» «Перспектив», в якому просив:

- визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на землю І-ІФ № 044223 від 26.06.2001, виданий на ім`я ОСОБА_3 , та скасувати державну реєстрацію прав власності та інші речові права, зареєстровані за ОСОБА_3 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також скасувати державну реєстрацію земельних ділянок площею 0,926 га (кадастровий номер :04:002:0201) та 0,152 га (кадастровий номер :04:006:1370) у Державному земельному кадастрі;

- припинити право власності, зареєстроване за ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,9265 га, кадастровий номер :04:002:0201, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 252, номер запису про право власності 26117681, та земельну ділянку площею 0,1528 га, кадастровий номер :04:006:1370, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 252, номер запису про право власності 26119123;

- припинити інше речове право, а саме право оренди земельних ділянок: площею 0,9265 га, кадастровий номер :04:002:0201, номер запису про інше речове право 26117964, зареєстроване на підставі договору оренди землі серія та номер: КЛ-928, виданого 30.12.2017, видавник: орендодавець ОСОБА_3 , орендар ПрАТ «Зернопродукт МХП»; площею 0,1528 га, кадастровий номер :04:006:1370, номер запису про інше речове право 26119222, зареєстроване на підставі договору оренди землі серія та номер: КЛ-1703, виданого 30.12.2017, видавник: орендодавець ОСОБА_3 , орендар ПрАТ «Зернопродукт МХП»;

- витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 земельні ділянки площею 0,9265 га (кадастровий номер :04:002:0201) та 0,1528 га (кадастровий номер :04:006:1370).

Одночасно з позовною заявою позивач, в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на земельні ділянки площею 0,9265 га (кадастровий номер :04:002:0201) та 0,1528 га (кадастровий номер :04:006:1370), право власності на які зареєстроване за відповідачкою ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на землю І-ІФ № 044223, виданого 26.06.2001 Кулачківською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що позивач є онуком ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також племінником ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після їх смерті не успадкованими залишилися дві земельні ділянки загальною площею 1,08 га (земельна ділянка площею 0,926 га та земельна ділянка площею 0,152 га), які належали ОСОБА_6 на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ № 002648, виданого 26.06.2001 Кулачківською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області.

02.08.2021 приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Галайчук О.Л. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки, оскільки за даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, дані земельні ділянки зареєстровані на підставі іншого правовстановлюючого документу за іншою фізичною особою відповідачкою ОСОБА_3 . В результаті, позивач не може реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спірні земельні ділянки та вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на вказані земельні ділянки, право власності на які зареєстроване за відповідачкою, оскільки є ризики того, що дані земельні ділянки можуть бути відчужені останньою, що утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Снятинського районного суду від 04 листопада 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 , поданої в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову відмовлено.

На зазначену ухвалу представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції не обґрунтував та не навів жодних належних доводів для такої відмови.

Судом не враховано, що невжиття заходу забезпечення позову, про який просив позивач, в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, оскільки 01 липня 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо умов обігу земель сільськогосподарського призначення», яким, зокрема, скасовано мораторій (заборону) на продаж аграрної землі, крім земель державної власності. Отже, на сьогоднішній день у відповідачки є всі можливості для відчуження спірних земельних ділянок.

З огляду на наявність спору та існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову з врахуванням обсягу позовних вимог, даних про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову є безпідставним.

З наведених мотивів, представник апелянта просить оскаржувану ухвалу скасувати, а заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволити.

Відзивів на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України до апеляційного суду не надходило.

В засідання апеляційного суду учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 , поданої в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що представником заявника не представлено відомостей про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів заяви про забезпечення позову, предметом спору у даній цивільній справі № 346/4143/22 є земельні ділянки площею 0,9265 га (кадастровий номер :04:002:0201) та 0,1528 га (кадастровий номер :04:006:1370), право власності на які зареєстровано за відповідачкою ОСОБА_3 .

Обгрунтовуючи заяву про забезпечення позову, представник заявника посилався на те, що існують ризики відчуження спірних земельних ділянок відповідачкою, що утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, а тому необхідним є забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказані земельні ділянки.

Разом з цим, будь-яких доказів щодо існування загрози відчуження вказаних земельних ділянок матеріали заяви не містять.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, доказів на підтвердження будь-яких дій зі сторони відповідачки ОСОБА_3 , спрямованих на ухилення від виконання можливого рішення суду про задоволення позову, до суду першої інстанції не надано.

Забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, так як справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

За таких обставин, виходячи з досліджених матеріалів заяви та системного аналізу норм процесуального права, які регулюють питання забезпечення позову, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що 01 липня 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо умов обігу земель сільськогосподарського призначення», яким, зокрема, скасовано мораторій (заборону) на продаж аграрної землі, крім земель державної власності, а отже, на сьогоднішній день у відповідачки є всі можливості для відчуження спірних земельних ділянок, є припущеннями, які необґрунтовані належним чином, оскільки жодних доказів на підтвердження наявності намірів відповідачки на відчуження спірних земельних ділянок представник апелянта не надав, не довів доцільність забезпечення позову та що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду на випадок позитивного вирішення спору.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи наведене та положення ст. 375 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Снятинського районного суду від 04 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: В.Д. Фединяк

І.О. Максюта