СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6266/22

пр. № 2/759/3470/22

18 жовтня 2022 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Сініцина В.А., розглянувши в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельна компанія СБС 2000" про стягнення заборгованості,

встановив :

07 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія СБС 2000» (ТОВ «ВБК СБС 2000») та ОСОБА_1 був укладений договір поставки та монтажу №SW 2798/WCR/IO (далі Договір).

ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Брижатого С.В., заявив позов про стягнення з ТОВ «ВБК СБС 2000» 31950 грн. передоплати за Договором, та нараховані на борг пеню в сумі 1461,62 грн., три проценти річних в сумі 191,7 грн., та інфляційні збитки в сумі 3023,53 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань за Договором.

Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 20.06.2022 року, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Судом встановлено таке.

За Договором ТОВ «ВБК СБС 2000» зобов`язався виготовити світло-прозорі конструкції виробництва (Товар) і передати його у власність ОСОБА_1 , а також виконати роботи з монтажу (Роботи) світло-прозорих конструкцій і здати їх ОСОБА_1 , а останній зобов`язується прийняти Товар і Роботи та сплатити ТОВ «ВБК СБС 2000» їх вартість.

Згідно пункту 2.1. Договору на підставі заявки та наданих ОСОБА_1 параметрів (характеристик), ТОВ «ВБК СБС 2000» готує Додаток, де вказується кількість, номенклатура, характеристики, ціна Товару, місце проведення робіт, обсяг, вартість, а також інші умови в яких виникне необхідність. Додаток погоджується обома Сторонами шляхом проставлення підписів уповноважених осіб та відбитків печаток.

07.02.2022 року виконання своїх зобов`язань, ОСОБА_1 надав ТОВ «ВБК СБС 2000» заявку, в результаті чого сторони підписали додаток до Договору № SW 2798/ЦСКО/ІО від 07.02.2022 із зазначенням кількості, номенклатури, характеристики, ціни та інших необхідних умов.

Згідно пункту 2.5. Договору після отримання повного розміру попередньої оплати (згідно п. 4.4.1., п. 4.4.2 даного Договору), узгоджених габаритних розмірів конструкцій згідно специфікації та отриманого ТОВ «ВБК СБС 2000» підписаного ОСОБА_1 . Договору: ТОВ «ВБК СБС 2000» зобов`язаний протягом 35 робочих днів виготовити Товар передбачений Договором та 10 робочих днів виконати Роботи з його монтажу.

Згідно п. 4.3.1. Протягом 3-х робочих днів з дати підписання Договору, ОСОБА_1 зобов`язаний виконати попередню оплату в розмірі 31950,00 грн.

07.02.2022 року на виконання укладеного договору ОСОБА_1 перерахував на поточних рахунок ТОВ «ВБК СБС 2000» попередню оплату в розмірі 31950,00 грн., що підтверджується квитанцією 0.0..1 від 07.02.2022 р.

Отже, строк для виконання зобов`язання ТОВ «ВБК СБС 2000» закінчився 26.03.2022 року.

Відповідно до вищенаведеного вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли договірні правовідносини, пов`язані з наданням відповідачем послуг з виготовлення та встановлення світло прозорих конструкцій, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів" та відповідними нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у даній сфері.

Спір між сторонами виник з приводу стягнення суми попередньої оплати за договором, у зв`язку з невиконанням умов договору, а також наявності підстав для стягнення інфляційних витрат та неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині 3 статті 203 ЦК України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, з огляду на викладені вище правові норми, вбачається, що укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу та виготовлення світло прозорих конструкцій.

Відтак, саме Глава 54 «Купівля-продаж» ЦК України визначає загальні положення про купівлю-продаж, які поширюються на всі види договорів купівлі - продажу.

За змістом статті 655 ЦК України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути будь-який товар, який є у продавця на момент укладання договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Як закріплено нормами статті 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дали змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Так, з Договору поставки та монтажу № SW 2798/ЦСК/IO від 07.02.2022 вбачається, що сторонами погоджено, що відповідач здійснює поставку товару та виконує роботи з його монтажу протягом 35 робочих днів після отримання повного розміру попередньої оплати, тобто до 26.03.2022.

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Частина 1 статті 854 ЦК України передбачає загальне правило про оплату роботи замовником після остаточної її здачі. Водночас закон не забороняє сторонам домовитися про інший порядок розрахунків, зокрема, про видачу підряднику авансу чи завдатку.

В свою чергу, відповідно до приписів статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Тлумачення вищенаведеної норми цивільного законодавства дає правомірні підстави стверджувати, що на відміну від завдатку, аванс - це спосіб платежу. Аванс не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати.

Згідно з позицією Верховного Суду викладеній у постанові від 01.10.2020 року по справі № 361/8331/18, на відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку не виконання зобов`язання. Таким чином, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося виконання договору.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що він виконав узяті на себе зобов`язання, передбачені Договором договір поставки та монтажу світло прозорих конструкцій №SW 2798/WCR/IO від 07.02.2021 року, разом з тим, відповідач, в свою чергу, не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання, не передавши позивачу світло прозорі конструкції.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, який є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як вбачається з квитанції Комерційного Банку «ПРИВАТБАНК» №0.0..1, 07.02.2022 позивачем на рахунок відповідача було перераховано 31950,00 грн., з призначенням платежу «оплата 70% від суми замовлення №SW2798/ЦСК/ШЩ від 07.02.2022».

Таким чином, позивач виконав умови Договору поставки та монтажу №SW 2798/WCR/IO від 07.02.2021 року, щодо внесення авансового платежу у розмірі 31 950,00 грн.

Разом з тим, у зазначений у договорі строк Товар не був доставлений позивачу.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що відповідач істотно порушив умови договору від 07.02.2022, а відтак позивач має право вимагати повернення перерахованих ним коштів.

Частиною 1 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.

Положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

В силу частини п`ятої статті 653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України).

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі (частини перша, друга статті 22 ЦК України).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

За змістом даної статті нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Так, відповідно до п. 8.4. Договору за порушення строку виробництва товару передбаченого п. 2.5 даного Договору постачальник зобов`язується сплатити на користь покупця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно виготовленого товару за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Тому, перевіривши розрахунок пені, трьох відсотків річних та інфляційних збитків, і знайшовши їх правильними, суд знаходить позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на підставі вказаних вище норм закону.

За такого рішення, витрати понесені позивачем на розгляд справи, що складаються з судового збору в сумі 992,40 грн., та витрат на правову допомогу в сумі 6000,00 грн., мають бути відшкодовані відповідачем в порядку та на підставі ст. 141 ЦПК України.

Заходи забезпечення позову судом не вживались.

Керуючись ст.ст. 4-13, 76-81, 89, 141, 258, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельна компанія СБС 2000" про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельна компанія СБС 2000" (код юридичної особи в ЄДР 38893284) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 36626 грн. 85 грн. на погашення заборгованості за договором поставки та монтажу №SW 2798/WCR/IO від 07.02.2022 року (заборгованість станом на 09.06.2022 року), 992 грн. 40 коп. судового збору, та 6000 грн. на відшкодування витрат з правової допомоги, всього стягнути 43619 (сорок три тисячі шістсот дев`ятнадцять) грн. 25 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК Кодексу.

Можливість отримати інформацію щодо справи, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://sv.ki.court.gov.ua.

Головуючий Сенько М.Ф.