провадження № 2-з/752/319/22
УХВАЛА

14.07.2022 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києва в порядку загального позовного провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Онищенко Валентини Григорівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в:

в провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В липні 2022 року до суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову у даній справі шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить відповідачу. В обґрунтування заяви зазначено про те, що позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики на загальну суму 557910,41 грн. Відповідач відмовляється в добровільному порядку повернути кошти позивачу, та фактично ухиляється від належного виконання договірних зобов`язань. Позивач вказує на наявність всіх підстав вважати, що дії відповідача у даній справі направлені на затягування її розгляду, внаслідок чого він матиме можливість відчужити належне йому майно, на яке може бути звернуто стягнення в разі задоволення позову судом. Посилаючись на викладене, а також з метою захисту та охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача, сторона позивача вимушена звернутися із даною заявою до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно положень п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2ст.149 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За умовами п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із матеріалів поданого позову, між сторонами виник спір щодо належного виконання зобов`язань за договором позики на загальну суму 557910,41 грн.

Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»).

Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема, те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Судом, при вирішенні заяви про забезпечення позову, враховано співмірність виду забезпечення позову, за яким звернувся позивач до суду, а саме накладення арешту на нерухоме майно, та заявленими позовними вимогами.

Враховуючи те, що позивачем пред`явлено позов про стягнення коштів за договором позики, захід забезпечення позову є співмірними із позовними вимогами, а відтак суд вважає за необхідне заяву задовольнити, оскільки, вбачається ймовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у випадку не задоволення судом даної заяви сторони позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149, 150 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Онищенко Валентини Григорівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, - задовольнити.

Забезпечити позов, шляхом накладення арешту, до набрання законної сили рішення суду у даній справі, - на належні ОСОБА_2 об`єкти нерухомого майна, а саме:

-земельну ділянку без номеру, площею 0,25 га, кадастровий номер 2:01:201:0056, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 229);

-земельну ділянку без номеру, площею 1,1663 га, кадастровий номер 2:01:201:0012, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 29);

- земельну ділянку без номеру, площею 0,2715 га, кадастровий номер 2:02:003:0002, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 29);

-земельну ділянку без номеру, площею 0,25 га, кадастровий номер 2:01:201:0011, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 29);

-17/50 частки в квартирі АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 14).

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Повні ім`я сторін:

позивач (стягував) - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Новосілка Кагарлицького району Київської області, громадянин України, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Суддя Н.П. Чередніченко