ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2022 року м. Одеса

справа №522/22494/13

провадження №22ц/813/8590/22

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючий: Бездрабко В.О.,

судді: Приходько Л.А., Склярська І.В.,

секретар судового засідання: Виходець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Нестеренка Станіслава Васильовича, діючого від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 11 жовтня 2022 року, прийняту під головуванням судді Домусчі Л.В.,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022року ОСОБА_1 , діючи через свого адвоката Нестеренка С.В., звернулася до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, в якій просила скасувати встановлене відносно неї ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 26 січня 2015року тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон.

Заява мотивована виконанням ОСОБА_1 зобов`язання зі сплати на користь стягувача ОСОБА_2 суми боргу та судових витрат, стягнутих з боржника на підставі заочного рішення суду від 05 березня 2014року, ухваленого у справі №522/22494/13ц, виконавчий лист у якій перебував на виконанні Першого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції МЮУ, в ході якого за поданням державного виконавця була винесена ухвала від 26 січня 2015року про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 11 жовтня 2022 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Нестеренка С.В. про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що заявник не надав належних та допустимих доказів виконання ним рішення суду від 05 березня 2014року, оскільки з наданої квитанції про перерахування коштів не можна встановити, що гроші перераховані саме на рахунок стягувача ОСОБА_2 . Також суд вказав, що хоча виконавче провадження №43632092 з виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 боргу є знищеним, проте державний виконавець заперечує щодо скасування відносно боржника встановлено тимчасового обмеження, оскільки останньою не сплачений виконавчий збір у розмірі 10% від суми, що підлягала стягненню.

Не погодившись ухвалою суду від 11 жовтня 2022року, адвокат Нестеренко С.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для її вирішення, просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення заяви про скасування тимчасового обмеження відносно ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що боржником в повному обсязі погашено заборгованість перед стягувачем згідно заочного рішення суду від 05 березня 2014року, а тому відсутні правові підстави для обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон. Борг перерахований на повідомлений ОСОБА_2 рахунок, який містить його особові реквізити та дані про реєстраційний код облікової картки платника податків. Під час розгляду заяви стягувач був обізнаний про її зміст та призначені у справі судові засідання, заперечень проти задоволення заяви не подавав, доводи заявника про сплату боргу не заперечував.

Вважає, що посилання суду про незгоду державного виконавця із скасуванням тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, як підстава для відмови у задоволенні заяви, є неправильним з огляду на лист ВДВС від 16 серпня 2022року, за яким на запит адвоката саме відділ не повідомив про розмір виконавчого збору, який боржник мав би сплатити, вказавши про знищення виконавчого провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) вказав на законність та обґрунтованість ухвали суду від 11 жовтня 2022року та залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відділу зазначив, що на виконанні ВДВС перебував виконавчий лист №522/22494/13ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 268919,39грн. Виконавче провадження було завершено 29 липня 2015року на підставі ст.47 ч.1 п.7 Закону України «Про виконавче провадження». По виконавчому провадженню виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не сплачувались.

Також на виконанні ВДВС перебував виконавчий лист №2-178/11 від 13 травня 2015року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», за яким виконавче провадження завершено, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження боржником не сплачені, що на думку ВДВС, є підставою для відмови у задоволенні заяви про скасування тимчасового обмеження у справі виїзду за межі України.

В судовому засідання суду апеляційної інстанції сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи, повідомлені відповідно до положень ст.128 ч.6 ЦПК України, про що свідчать довідки про доставку судової повістки про виклик на електрону пошту сторін, зазначену ними, як адреси для листування.

Частиною другою ст.372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Ураховуючи наведене, колегія суддів визнала за можливе проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності не з`явивших осіб.

Дослідивши матеріали справи та зібрані докази, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 05 березня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто борг у загальному розмірі 263256,82грн. та судові витрати у розмірі 5662,57грн. На виконання цього рішення 23 травня 2014року судом виданий виконавчий лист.

Постановою державного виконавця Першого Приморського ВДВС ОМУЮ від 13 червня 2014року відкрито виконавче провадження №43632092 із примусового виконання виконавчого листа №522/22494/13-ц про стягнення з боржника ОСОБА_1 грошових коштів

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 26 січня 2015 року задоволено подання Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Міністерства Юстиції України про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 . Боржника тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон, до виконання зобов`язань за виконавчим документом.

З листа Першого Приморського ВДВС у м.Одесі ПМУ МЮ (м.Одеса) від 01 серпня 2022 року встановлено, що згідно інформації з автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження №43632092 завершено постановою державного виконавця від 29 липня 2015 року, передано до архіву, та в подальшому знищено у зв`язку з закінченням строку зберігання.

07 вересня 2022року платником ОСОБА_1 здійснений переказ коштів у розмірі 268 919, 39грн. на користь отримувача ОСОБА_2 , код отримувача НОМЕР_1 , призначення платежу: оплата боргу згідно заочного рішення Приморського районного суду м.Одеси від 05.03.2014 у справі №522/22494/13ц, що підтверджено квитанцією про здійснення платіжної операції АТ КБ Приватбанк (а.с.133).

Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Згідно ст. 6 цього Закону громадянину України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбаченому законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Наведена норма права встановлює вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження» .

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 вказаного Закону державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Отже, законом встановлено можливість тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Аналізуючи встановлені у справі обставини та надані заявником докази на підтвердження доводів заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, колегія суддів прийшла до висновку про помилковість прийнятої судом першої інстанції ухвали від 11 жовтня 2022року.

Так, матеріалами справи підтверджується послідовність дій представника боржника, спрямована на виконання судового рішення від 05 березня 2014року про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу, яка прослідковується у його письмових зверненнях, як до Першого Приморського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління МЮ (м.Одеса), так і до стягувача ОСОБА_2 щодо надання банківських реквізитів для погашення боргу. Також колегія суддів приймає до уваги квитанцію від 07 вересня 2022року про перерахування боржником в рахунок погашення боргу на користь ОСОБА_2 268919,39грн. та погоджується з доводами апелянта про те, що останній, будучі належним чином повідомлений про розгляд судом заяви ОСОБА_1 , викладені в ній обставини не заперечував й не спростував, а заявник фактично позбавлений можливості у інший спосіб довести перед судом виконання зобов`язання.

Суд зауважує, що тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України встановлювалося саме на виконання судового рішення у справі №522/22494/13ц про стягнення коштів на користь ОСОБА_2 , а відтак не стосується виконання інших судових рішень, в яких відповідачем виступала ОСОБА_1 , про що вказав Перший Приморський ВДВС, заперечуючи проти задоволення заяви. Також колегія суддів критично оцінює посилання ВДВС про несплату боржником виконавчого збору та інших витрат виконавчого провадження, яке є знищеним і стягнення за яким не проводиться.

Отже, ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що встановлений відносно ОСОБА_1 обмежувальний захід підлягає скасуванню, оскільки за встановлених обставин цієї справи обмеження права особи залишати країну не може уважатися виправданим.

За результатами розгляду апеляційної скарги адвоката Нестеренка С.В., діючого від імені та в інтересах ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про скасування в порядку ст.376 ЦПК України ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 11 жовтня 2022 року та прийняття у справі нової постанови про задоволення заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, встановленого відносно заявника ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 26 січня 2015року.

Керуючись ст.367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Нестеренка Станіслава Васильовича, діючого від імені та в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 11 жовтня 2022 року скасувати.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , встановлене ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 26 січня 2015року у справі 522/22494/13ц за поданням Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Міністерства юстиції України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст.389 ч.2 ЦПК України.

Повний текст постанови вкладений 16 грудня 2022року.

Головуючий : В.О. Бездрабко

Судді : Л.А. Приходько

І.В. Склярська