1Справа № 2-1149/2003 2-зз/335/7/2022
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Воробйова А.В., за участю секретаря судового засідання Барсукової В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, в якій просить скасувати заходи забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2004 року по цивільній справі №2-1149/2003 за позовом ОСОБА_2 , УПІК „Металургія до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні трудових прав. Скасувати арешт на все нерухоме майно, належне ОСОБА_4 , накладений 11 березня 2004 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя у справі №2-1149/2003. Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 3661005, зареєстрований 30.08.2006 11:06:47 за № 3661005 реєстратором: Друга нікопольська державна нотаріальна контора, 53200. Дніпропетровська обл., м. Нікополь, вул. Патріотів України, 103; підстава обтяження: ухвала суду б/н, 11.03.2004, Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя, Суддя Коваль П.Ю.; об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; власник: ОСОБА_4 , Причина відсутності коду: архівний запис; додаткові дані: архівний запис № від 12.03.2004 року (Дніпропетровська область).

Заяву обґрунтовує тим, що в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя в 2003 р. знаходилась цивільна справа №2-1149/2003 за позовом ОСОБА_2 , УПІК „Металургія до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні трудових прав.

В межах її розгляду судом було постановлено ухвалу від 11.03.2004 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту нерухоме майно ОСОБА_4 .

Заявник є єдиною спадкоємицею за законом після смерті батька - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , до майна якого приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іопелем С.О. заведена спадкова справа №148/2021.

13.11.2021 року вона звернулася до вказаного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право і спадщину за законом на майно, належне її померлому батькові.

За результатами перевірки особи спадкодавця, нотаріусом було встановлено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис щодо арешту всього нерухомого майна, внесений реєстратором: Друга нікопольська державна нотаріальна контора, номер обтяження 3661005, дата реєстрації 30.08.2006 р. Відтак, приватний нотаріус відмовив заявнику у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, про що видав відповідну постанову від 13.11.2021 року.

Відповідно до інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо її батька ОСОБА_4 було виявлено запис про арешт (архівний запис) нерухомого майна, на підставі „ухвали суду, б/н 11.03.2004. Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя, суддя Коваль П.Ю.

Відповідно до листа Орджонікідзевського районного су м. Запоріжжя від 25.01.2022р. вих. №01-29/55/2022, в рамках розгляду цивільної справи №2-1149/2003 винесено ухвалу про забезпечення позову від 08.12.2003 року шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_4 . Згідно вищевказаного листа, на даний час в архіві Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя зберігається остаточна ухвала від 24.12.2009 року, постановлена за результатами розгляду даної цивільної справи №2-1149/2003, якою позовну заяву ОСОБА_2 , УПІК „Металургія до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні трудових прав залишено без розгляду.

Разом з тим, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 11.03.2004 року у рамках цивільної справи № 2-1149/2003, у вигляді арешту на майно ОСОБА_4 , не скасовані судом та продовжують існувати, не дивлячись на те, що позовна заява у справі, в рамках якої були застосовані вказані заходи забезпечення позову, залишена без розгляду.

У зв`язку з викладеним, заявник вимушена звернутися до суду, з вказаною заявою.

Заявник до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд у її відсутність, заяву підтримує.

У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 158 ЦПК України за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

Відповідно до п. 9 постанови № 5 Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу. При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Заявник ОСОБА_1 не є учасником у справі за вищевказаним позовом , а тому не може звертатися до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову у вказаній цивільній справі.

Враховуючи вищевказані обставини, суд вважає, що звертаючись із заявою про винесення ухвали зняття арешту майна, ОСОБА_1 обрала неефективний спосіб захисту, який не приведе до поновлення речового права на майно.

Крім того, суд з власної ініціативи позбавлений можливості скасувати заходи забезпечення позову, оскільки містяться розбіжності в датах винесення ухвали, зазначені в інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта та відповіді суду від 25.01.2022 року, а також ухвалу про забезпечення позову не надано і заявником.

Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9, 21 і 55 Конституції України право на судовий захист і доступ до правосуддя відноситься до невідчужуваних прав і свобод людини й одночасно виступає гарантією захисту всіх інших прав і свобод, що визнаються та гарантуються згідно із загальноприйнятими принципами і нормами міжнародного права. Із приведених конституційних положень у взаємозв`язку зі ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що правосуддя як таке повинно забезпечувати ефективне поновлення в правах і відповідати вимогам справедливості.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З огляду на викладене та встановлені під час розгляду справи обставини, суд вважає, що ефективним способом захисту для заявниці ОСОБА_1 , у даному випадку, є звернення до суду з позовом про зняття з арешту з майна.

Таким чином, у задоволенні заяви ОСОБА_7 слід відмовити, оскільки вона є такою, що не ґрунтується на нормах законодавства.

На підставі викладеного керуючись ст.158 ,256-261ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а особою, без участі якої постановлена ухвала - протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя А.В.Воробйов