Справа № 947/6766/22
Провадження № 2/947/1958/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2022 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Макаренко Г.М.

представника позивача адвоката Румянцева О.Г,

представника відповідача адвоката Черняковського А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального провадження цивільну справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додаткової відповідальністю « Страхова Компанія « Гардіан» про додаткове відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 просить суд стягнути з ТДВ « СК « Гардіан» грошові кошти у розмірі 59 694,14 грн. в якості невиплаченої суми страхового відшкодування, пеню за прострочення виконання зобов`язання по виплаті страхового відшкодування у розмірі 7 346,45 грн., інфляційні витрати за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 2 984,70 грн., та 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 1300,18 грн., а також витрати на професійну правову допомогу і інші судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди , яка сталась 01.03.2021 року з вини водія ОСОБА_2 цивільно-правова відповідальність якого застрахована ТВД « СК Гардіан» , майну позивача була заподіяна матеріальна шкода у розмірі 113 102,07 грн., та було проведено відновлюваний ремонт транспортного засобу на загальну суму 119480,10 грн., однак страхова компанія здійснила страхове відшкодування лише на суму 53 407,86 грн., що значно менше ніж сума страхового ліміту, визначена полісом у 130 000 грн., тому невиплачена сума підлягає таненню саме зі страхової компанії а також у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем грошового зобов`язання, підлягають застосуванню як вимоги Закону України « Про страхування» в чистині відповідальності страхової компанії так і вимоги ст. 625 Цивільного кодексу України стосовно відповідальності боржника за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Не погоджуючись із заявленими вимогами представник відповідача заперечував проти обґрунтованості та доведеності заявлених позовних вимог , враховуючи наявність страхового відшкодування у розмірі встановленим аварійним сертифікатом та неналежність доказів здійсненого відновлюваного ремонту.

Як встановлено судом 01.03.2021 року о 12:05 годин на перехресті вулиць Ак. Корольова та Левітана у м. Одесі сталась дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої автомобіль марки Volkswagen Touareg р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження після зіткнення з маршрутним автобусом БАЗ А079.14, р/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , та останнього було визнано винним у даному дорожньо-транспортної пригоді згідно постанови Київського районного суду м. Одеси від 31.03.2021 року по справі №947/8037/21 ( а/с 13).

На час настання ДТП відповідальність за шкоду заподіяну автобусом БАЗ А079.14, р/н НОМЕР_2 була застрахована в ТДВ « СК « Гардіан» відповідно до страхового полісу серії АР №4768217, з лімітом відповідальності за майнову шкоду у 130 000 грн., та франшизою у нуль гривень ( а/с 53).

Згідно повідомлення потерпілого від 02.03.2021 року СК « Гардіан» було повідомлено про ДТП ОСОБА_1 ( а/с 54).

19.03.2021 року від ОСОБА_1 на ім`я СК « Гардіан» подана заява про страхове відшкодування (а/с 139).

За змістом Аварійного сертифікату №02-D/86/3 від 20.03.2021 року на підставі дослідження від 09.03.2021 року вартість відновлюваного ремонту, з урахуванням зносу без ПДВ, аварійним комісаром ОСОБА_4 визначена у розмірі 53 407,86 грн. ( а/с 56).

У відповідності до висновку №60-21 експертного автотоварознавчого дослідження від 25.03.2021 року вартість матеріального збитку ( вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу ) , завданого власнику автомобіля Volkswagen Touareg р/н НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, яке відбулось 01.03.2021 року , визначена судовим експертом Крутих Є.О. рівною 113 102,07 грн. ( а/с 15).

21.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся із письмовою заявою до СК « Гардіан» про виплату страхового відшкодування на підставі висновку експертизи (а/с 36).

Згідно акту виконаних робіт від 29.04.2021 року до заказу-наряду №АдЗН101432 автомобіль Volkswagen Touareg р/н НОМЕР_1 було відновлено за 119 480,10 грн. ( а/с 10 ).

Згідно платіжного доручення №15104 від 01.06.2021 року ОСОБА_1 отримав від СК «Гардіан» страхове відшкодування у розмірі 53 407,86 грн. (а/с 140).

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Правовідносини пов`язані із відшкодуванням шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди врегульовано Цивільним кодексом України ( далі ЦК України ), а питання страхового відшкодування вищевказаної шкоди також Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону № 1961-IV визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У даному випадку суд приймає до уваги, що ліміт страхового відшкодування визначений полісом встановлений у розмірі 130 000 гривень, а розмір матеріальної шкоди, завданої транспортному засобу позивача, та розрахований у відповідності до вимог Закону № 1961-IV, з урахуванням фізичного зносу, згідно експертного висновку встановлено у сумі 113 102,07 грн., а тому саме вказана сума матеріальної шкоди повинна бути сплачена страховою компанією у вигляді страхового відшкодування.

Посилання представника відповідача на розмір матеріальної шкоди встановлений згідно аварійного сертифікату не приймається судом як належний доказ розміру страхового відшкодування.

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна ( абзац другий пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV).

Крім того у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування ( ч.2 ст. 78 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч.1 ст. 81 ЦПК України).

У даному випадку стороною відповідача не доведено, щ між Страховою компанією та потерпілою особою були досягнути згода про розмір страхового відшкодування а тому суд не може прийняти Аварійний сертифікат як належний доказ , яким встановлений розмір матеріальної шкоди. В свою чергу експертний висновок, яким було встановлено розмір матеріальної шкоди завданої транспортному засобу потерпілому з урахуванням фізичного зносу , не було спростовано іншим належним та допустимим доказом, і на думку суду, є достовірним підтвердженням розміру матеріальної шкоди, яка визначена без відповідних законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу, та визначений у межах суми страхового відшкодування, визначеної відповідним полісом страхування цивільно-правової відповідальності.

Також судом не може враховуватись і заявлений у позовних вимогах розмір матеріальної шкоди у розмірі відновлювального ремонту зазначеному у акті виконаних робіт від 29.04.2021 року до заказу-наряду №АдЗН101432, згідно якого автомобіль Volkswagen Touareg р/н НОМЕР_1 було відновлено за 119 480,10 грн., так як у даному випадку розмір відновлювального ремонту визначений без відповідних обмежень страхового відшкодування та є більшим ніж визначений експертом розмір матеріальної шкоди завданої власнику транспортного засобу.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку що розмір страхового відшкодування , який повинен був сплачений потерпілому, визначений згідно висновку експертного дослідження у сумі 113 102,07, а тому суд, приймаючи до уваги суму страхового відшкодування отриманого позивачем у розмірі 53 407,86 грн., визначає суму грошового відшкодування , яка підлягає стягненню, у розмірі 59694,40 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного Кодексу України, « Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом».

Верховний Суд досить часто розтлумачує сферу застосування цієї статті, а саме, що охоплює собою поняття «грошове зобов`язання». Суд при розгляді даної справи враховує Постанову Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 № 758/1303/15-ц та Постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19), згідно яких Верховним Судом визначено, що проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

У даному випадку з моменту виплати 01.06.2021 року СК « Гардіан» лише часткової суми грошового зобов`язання, інша сума вважається судом невиконаним грошовим зобов`язанням , за несвоєчасне виконання якого виникає відповідальність.

Так пунктом 36.5. статті 36 Закону України № 1961-IV визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Враховуючи наявність спеціального Закону яким врегульовано відповідальність за неналежне виконання зобов`язання, судом застосовуються саме вимоги спеціальної норми для визначення розміру пені а тому розраховується розмір відповідальності за неналежне виконання зобов`язання у розмірі 7 346,45 грн.

Що стосується інфляційних витрат за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання судом враховуються саме норми ч.2 ст. 625 ЦК України та розраховується сума інфляційних витрат у розмірі 2 984,70 грн.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК України , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У статті 137 ЦПК України визначені витрати на професійну правничу допомогу: 1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною третьою зазначеної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК України ).

З матеріалів справи вбачається що позивачем були понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн. (а/с 1 ) та витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 2 500,00 грн. ( а/с 34 ) які підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Товариства з додаткової відповідальністю « Страхова Компанія « Гардіан» ( , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. №96) про додаткове відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 01.03.2021 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 ) з Товариства з додаткової відповідальністю « Страхова Компанія « Гардіан» ( ) невиплачену суму страхового відшкодування у розмірі 59694,40 грн., інфляційні витрати, у зв`язку із несвоєчасним виконання грошового зобов`язання, у розмірі 2 984,70 грн., а також пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 7 346, 45 грн., а всього грошову суму 70 025 ( сімдесят тисяч двадцять п`ять ) гривень 55 копійок.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 ) з Товариства з додаткової відповідальністю « Страхова Компанія « Гардіан» ( ) судові витрати у загальному розмірі 3 492 ( три тисячі дев`яносто дві ) гривні 40 копійок, які складаються з витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 2 500,00 грн. та сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн.

Заявлені вимоги про розподіл понесених позивачем витрат на правничу допомогу розглянути окремо, у випадку надання, у відповідності до вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України, доказів та обґрунтування понесених витрат.

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 13.06.2022 року.

Суддя Луняченко В. О.