Справа № 408/5497/12
Провадження № 8/210/8/22
У Х В А Л А

іменем України

"14" листопада 2022 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Літвіненко Н. А.,

за участю секретаря судового засідання Таранущенко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у цивільній справі №408/5497/12 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Криворізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору поруки недійсним, за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 23.01.2020 року, звернулась до суду з заявою про перегляд судового рішення у цивільній справі №408/5497/12 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Криворізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору поруки недійсним, за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування заяви посилається на те, що 15.02.2016 року рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №408/5497/12 ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні цивільного позову до ПАТ «КБ «Приват Банк» про визнання договору поруки №КRКWGK000000005 від 10.07.2008 року недійсним, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.05.2016 року рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15.02.2016 року залишено без змін, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.11.2016 року касаційна скарга ОСОБА_1 відхилена рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15.02.2016 року залишено без змін.

Заявниця зазначає, що дізналась про існування нововиявлених обставин у справі, а саме 25.11.2019 року по справі №210/1619/19 у кримінальному провадженні №0001419 відносно підозрюваного ОСОБА_2 , який підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 358 КК України Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області була винесена Ухвала про звільнення ОСОБА_2 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, на підставі ст. 49 КК України, та закриття кримінального провадження за підозрою ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

В даній ухвалі встановлені юридичні факти що підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а саме той факт, що ОСОБА_2 підписав від імені ОСОБА_1 договір №КRКWGK000000005 від 10.07.2008 року, також, що відповідно до висновку судово-криміналістичної експертизи від 19.10.2018 року №29/1.1/1759 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 розташований в графі «Підпис» договору поруки №КRКWGK000000005 від 10.07.2008 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

За таких обставин заявниця просить суд скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15.02.2016 року по справі № 408/5497/12 та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Крім того, 13.02.2020 року, ОСОБА_1 було подано до суду заяву про поновлення строків для подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами в якій просить суд поновити їй строк на подання заяви про перегляд судового рішення у цивільній справі обґрунтовуючи її тим, що про існування ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.11.2019 року по справі №210/1619/19 дізналась лише 12.01.2020 року від ОСОБА_2 , що може підтвердити останній, а отже строк для звернення до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами слід рахувати від цієї дати.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, до початку розгляду справи надала заяву в якій просить суд проводити розгляд справи без її участі.

Представник заінтересованої особи відповідача АТ «КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи надав клопотання про розгляд справи без участі представника, проти задоволення заяви ОСОБА_1 заперечує.

Суд дослідивши письмові матеріали справи, доходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 01.08.2012 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача ПАТ «КБ «Приват Банк» в особі Криворізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом про визнання договору поруки недійсним.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15.02.2016 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.05.2016 року вказане рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.11.2016 року касаційна скарга ОСОБА_1 відхилена рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15.02.2016 року залишено без змін.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.05.2020 року, залишене без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 16.03.2021 року, заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у цивільній справі №408/5497/12 задоволено. Рішення у справі №408/5497/12 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Криворізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору поруки недійсним скасовано, ухвалено нове рішення.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.06.2022 року вищевказані рішення судів від 07.05.2020 року з підстав недотримання судами вимог ст.. 423 ЦПК України, скасовані та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Крім того, встановлено, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25.11.2019 року, яку ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18.02.2021 року залишено без змін, у справі №210/1619/19, звільнено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, на підставі ст.49 КК України; кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Крім того, вказаною ухвалою суду встановлено, що ОСОБА_2 , діючи за попередньою змовою із невстановленою в ході досудового розслідування особою, умисно, прагнучи отримати кредит, розуміючи, що отримання грошових коштів можливим лише після укладання та підписання договору іпотеки, здійснив підроблення договору іпотеки №KRKWGK від 10.07.2008 року, шляхом підроблення підпису ОСОБА_1 розташований в графі «Підпис» вищевказаного договору поруки.

Відповідно до Висновку судово-криміналістичної експертизи від 19.10 .2018 року №29/1.1/1759 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 розташований в графі «Підпис» договору поруки №KRKWGK від 10.07.2008 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Крім того, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08.04.2021 року у справі №210/1619/19, задоволено заяву представника АТ КБ Приватбанк про виправлення описки, виправлено описку в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 18.02.2021 року та зазначено у мотивувальній частині ухвали, що Відповідно до Висновку судово-криміналістичної експертизи від 19.10.2018 року №29/1.1/1759 підпис від імені ОСОБА_1 розташований в графі «Підпис» договору поруки №KRKWGK від 10.07.2008 року, ймовірно, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (частина перша статті 204 ЦК України).

Частина третя статті 215 ЦК України передбачає, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Нормами статей 553, 554 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Звертаючись з позовом про визнання недійсним договору поруки, ОСОБА_1 як на підставу своїх вимог посилалась на те, що вона не була присутня при укладенні оспорюваного договору поруки і договір не підписувала.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині другій статті 77 ЦПК України зазначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

При вирішенні справи про визнання недійсним договору поруки ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2013 року за клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Третяченка О. В. призначено судову-почеркознавчу експертизу, на розгляд якої поставлено питання: чи виконано ОСОБА_1 підпис на договорі поруки № KRKWGK від 10 липня 2008 року у графі «Підпис».

Відповідно до висновку судової-почеркознавчої експертизи від 22 вересня 2015 року підпис від імені ОСОБА_1 в договорі поруки № KRKWGK від 10 липня 2008 року, сторонами якого зазначені ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» в особі керівника бізнесу Іпотечне кредитування Криворізької філії АТ КБ «ПриватБанк» Ступак І.М., виконаний ймовірно не ОСОБА_4 , а іншою особою.

Відповідно до положень статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, яким ОСОБА_1 обґрунтовує свою заяву, визначено, що підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, є: встановлений вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження й ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного, повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Такий правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2021 року у справі № 9901/424/18 (провадження № 11-173заі21).

У пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» № 4 від 30 березня 2012 року зазначено, що вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, судам необхідно розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. При цьому судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Подібні правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 2 травня 2018 року у справі № 2а-7523/10/1270, від 10 квітня 2019 року у справі № 813/8070/14, від 29 серпня 2018 року у справі № 552/137/15-ц, від 3 червня 2020 року у справі № 202/5711/14-ц.

З приводу заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд зазначає, що ЦПК України не зв`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з визначеним колом обставин, які послужили причиною пропуску строку. У кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, які приведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, і зробити мотивований висновок щодо поважності або неповажності причин пропуску такого строку.

Враховуючи, що заявник ОСОБА_1 не була учасником кримінальної справи відносно ОСОБА_2 і одразу після того, як дізналась про існування ухвали Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.11.2019 року, звернулась до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд визнає причину пропуску процесуального строку поважною та поновлює його.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню, так як обставини, на які посилається ОСОБА_1 не є нововиявленими, а є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Керуючись ст. 259, 429 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Криворізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору поруки недійсним.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у цивільній справі №408/5497/12 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Криворізької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору поруки недійсним, за нововиявленими обставинами - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н. А. Літвіненко