Справа № 349/571/22
Провадження № 2/349/236/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 червня 2022 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Гаврилюк О.О.

з участю секретаря судового засідання Гошко І.Б.

розглянув у відкритому підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу №349/571/22 за позовом ОСОБА_1 до Рогатинської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на частину майна колишнього колгоспного двору та визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування,

встановив:

У травні 2022 року ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Падучак І.І., звернулася до суду з позовом до Рогатинської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , як спадкоємицею за законом після смерті матері ОСОБА_2 та на 1/2 частину даного домоволодіння, як члена колгоспного двору.

В обгрунтування позову зазначено, що станом на 01 липня 1990 року вона проживала в домоволодінні по АДРЕСА_1 та була членом колгоспного двору. Також у вказаному домоволодінні проживала її мати ОСОБА_3 , яка була головою двору. Вона є спадкоємицею за законом після смерті матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщину прийняла, однак коли звернулася з заявою про отримання свідоцтва, нотаріус відмовив у зв`язку з відсутністю документа, який посвідчує право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно. Просила визнати за нею право власності на домоволодіння в порядку спадкування та як члена колишнього колгоспного двору.

Відповідач заперечень проти позову не подав.

Ухвалою судді від 01 червня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого засідання.

Позивач в підготовче засідання не з`явилася. Представник позивача адвокат Падучак І.І. просила справу розглядати у її відсутності, про що вказала у письмовому клопотанні.

Рогатинська міська рада Івано-Франківської області в особі міського голови Насалика С. подала заяву про розгляд справи за відсутності представника, не заперечують щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в підготовче засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За змістом частин 3 та 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що господарство по АДРЕСА_1 відносилось до суспільної групи «колгоспні двори». Станом на 15 квітня 1991 року позивачка проживала у вказаному домоволодінні та була членом колгоспного двору. Головою колгоспного двору була ОСОБА_3 . Дана обставина підтверджується довідкою №256, виданою 03 травня 2022 року Конюшківським старостинським округом Рогатинської міської ради Івано-Франківської області.

Пленум Верховного Суду України в пункті 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» дав судам роз`яснення, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Таким чином, спірний житловий будинок та приналежні будівлі станом на 15 квітня 1991 року належали позивачці ОСОБА_1 та її матері ОСОБА_3 , як майно колишнього колгоспного двору.

Мати позивачки ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , повторно виданим Рогатинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 16 серпня 2016 року.

Згідно довідки №712 від 28 вересня 2016 року, виданої виконавчим комітетом Лучинецької сільської ради Рогатинського району, останнє місце проживання ОСОБА_2 було АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з нею проживала ОСОБА_1 . Заповіт від імені ОСОБА_2 у Лучинецькій сільській раді не посвідчувався.

Факт родинних відносин між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 документально підтверджуться свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серія НОМЕР_2 , повторно виданим 07 вересня 1966 року, де у графі мати зазначена ОСОБА_3 ; свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 , виданим 20 січня 1977 року Лучинецькою сільською радою Рогатинського райбюро ЗАГС відповідно до якого ОСОБА_4 20 січня 1977 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 . Після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_6 .

ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї.

Постановою державного нотаріуса Рогатинської районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Андрейків Т.В. від 15 квітня 2022 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 на домоволодіння, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 через відсутність документів, що підтверджують право власності спадкодавця на домоволодіння.

Із копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, виданого на ім`я ОСОБА_1 та копії довідки Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації від 05 квітня 2022 року №140 вбачається, що до складу домоволодіння входять - житловий будинок загальною площею 92,5 м2, житловою площею 68,8 м2, літня кухня загальною площею 62,6 м2, гараж площею 28,7 м2, стайня площею 25,5 м2, ворота площею 9,9 м2, огорожа площею 43,5 м2, криниця 12 м/п. Реєстрація права власності на домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась.

Згідно копії висновку про вартість об`єкта оцінки, вартість спірного домоволодіння станом на 01 квітня 2022 року становить 92 800 грн.

Згідно ст.120 ЦК УРСР в редакції 1963 року, що поширюється на спірні правовідносини, колгоспний двір визначався, як сімейно - трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. При цьому за змістом ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п.6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення ст.ст.17,18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 р.).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року , мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 р. не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

За вказаних обставин станом на 15 квітня 1991 року, кожен із членів двору, в тому числі і позивачка по справі ОСОБА_1 , мали по 1/2 частці у вище вказаному житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Відповідно до ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України).

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За змістом частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Статтею 55 Конституції України гарантовано право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, оскільки з наявних у суду матеріалів справи інших спадкоємців, які згідно ст.1261 ЦК України мають право на спадкування немає, а також враховуючи те, що позивачка набула право власності на домоволодіння, як спадкоємець за законом у першу чергу, після смерті матері та як член колишнього колгоспного двору, однак не може отримати свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, а тому це право підлягає захисту судом шляхом його визнання.

Керуючись ст. ст. 200, 206, 263-265 ЦПК України,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Рогатинської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на частину майна колишнього колгоспного двору та визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину майна колгоспного двору домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , а саме: житлового будинку загальною площею 92,5 м2, житловою площею 68,8 м2, літньої кухні площею 62,6 м2, гаража 28,7 м2, стайні площею 25,5 м2, воріт площею 9,9 м2, огорожі площею 43,5 м2, криниці 12 м/п.

Визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 частину майна колгоспного двору домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , а саме: житлового будинку загальною площею 92,5 м2, житловою площею 68,8 м2, літньої кухні площею 62,6 м2, гаража 28,7 м2, стайні площею 25,5 м2, воріт площею 9,9 м2, огорожі площею 43,5 м2, криниці 12 м/п.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: Рогатинська міська рада Івано-Франківської області, місцезнаходження: Івано-Франківська область, Івано-Франківський район, м.Рогатин вул. Галицька,65, .

Повний текст рішення складено 30 червня 2022 року.

Суддя О.О.Гаврилюк