Справа № 601/2503/21
Провадження № 2-к/601/1/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2022 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого Мочальської В.М.,

за участю секретаря судового засідання Домінської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотанням про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення мирового судді судової дільниці № 402 району Південне Бутово м. Москва по справі про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів.

У наданий судом місячний строк боржником не подано до суду можливих заперечень проти даного клопотання.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 18.02.2022 клопотання призначено до судового розгляду.

В судове засідання учасники справи не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Причини їх неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно ст. 471 ЦПК України, рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Порядок надання правової допомоги у сімейних справах між Україною та Російською Федерацією регламентує Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, ратифікована Законом України № 240/94-ВР від 10 листопада 1994 року, набула чинності 14 квітня 1995 року.

Обсяг правової допомоги визначено у статті 6 Конвенції, відповідно до якої Договірні Сторони надають один одному правову допомогу шляхом виконання процесуальних і інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, зокрема складання і пересилання документів, проведення обшуків, вилучення, пересилання і видачі речових доказів, проведення експертизи, допиту сторін, обвинувачених, свідків, експертів, порушення карного переслідування, розшуку і видачі осіб, що вчинили злочини, визнання і виконання судових рішень по цивільним справам, вироків у частині цивільного позову, виконавчих написів, а також шляхом вручення документів.

Згідно Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Відповідно до Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 в Україні продовжено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022 в Україні продовжено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022 в Україні продовжено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Також 24.02.2022 Міністерство закордонних справ України опублікувало офіційну заяву щодо розриву дипломатичних відносин з Російською Федерацією, крім консульських питань пов`язаних із захистом полонених та українських політичних в`язнів, відповідно до статті 2 Віденської конвенції про консульські зносини 1963 року.

Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 березня 2022 року №187«Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації», для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією російської федерації установлено до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є Російська Федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором).

Також, 07 березня 2022 року Верховний Суд відкрив до підписання Спільну заява про зупинення виконання рішень на користь Російської Федерації з метою припинення агресії проти України, котру суд першої інстанції ставе за основу під час прийняття рішення у даній справі.

Спільна заява судів, органів юстиції та примусового виконання рішень, професійних суддівських об`єднань, арбітражних установ, юридичних спільнот про зупинення виконання рішень на користь Російської Федерації з метою припинення агресії проти України.

В умовах загрози, що нависла над світом унаслідок акту агресії, до якого вдався режим Президента Російської Федерації Путіна, світова спільнота суддів, арбітрів і юристів загалом, які визнають цінність миру, верховенства права, демократії, поваги до прав людини, спираючись на те, що Генеральна асамблея Організації Об`єднаних Націй прийняла 2 березня 2022 року резолюцію «Агресія проти України», якою засудила агресію Російської Федерації проти України як порушення ст. 2 (4) Статуту ООН, вимагаючи від Російської Федерації негайно припинити застосування сили проти України та утримуватися від незаконних погроз або застосування сили проти будь-якої держави-члена ООН, (…), а також поважати права людини, враховуючи те, що Російська Федерація не виконує резолюцію Генеральної асамблеї ООН від 2 березня 2022 року, продовжує завдавати агресивних нападів на Україну, її мирне населення; беручи до уваги те, що Європейський суд з прав людини, рішення якого є обов`язковими для Російської Федерації як держави-учасниці Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ухвалив 1 березня 2022 року рішення про застосування тимчасових заходів за заявою уряду України проти Росії стосовно масових порушень прав людини, скоєних російськими військовими під час агресії проти незалежної держави Україна та її цивільного населення, яким Суд вирішив, в інтересах сторін і належного розгляду справи, наказати уряду Росії утримуватися від військових нападів на цивільне населення і цивільні об`єкти, (…), з огляду на те, що Російська Федерація не вжила жодних заходів на виконання рішення Європейського суду з прав людини від 1 березня 2022 року, чим порушила також установлений Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод принцип обов`язковості рішень Суду (…), Верховний суд вважає, що, зокрема, рішення судів у будь-яких цивільних чи комерційних справах, ухвалені на користь Російської Федерації, її органів, компаній, банків, фондів, установ, у яких вона має істотну участь або інтерес, інших контрольованих Росією осіб (далі рішення на користь Росії), не можуть бути визнані та примусово виконані до остаточного припинення агресії Російської Федерації й усунення наслідків цієї агресії; учасники проваджень, у яких запитано визнання і виконання рішень на користь Росії, мають добросовісно повідомити про це та зробити всі необхідні заяви для зупинення виконання. Водночас суди й інші компетентні органи мають повноваження exofficio вжити всіх необхідних заходів для зупинення виконання рішень на користь Росії; судді, адвокати, арбітри, інші учасники проваджень, на яких покладено обов`язок дотримуватися високих професійних та етичних стандартів у цих провадженнях, мають усвідомлювати свою відповідальність за збереження миру, утвердження верховенства права й недопущення сприяння збройній агресії в будь-якій формі.

Отже, як зазначено в листі Верховного Суду від 07.03.2022, рішення, прийняті в інтересах контрольованих Росією осіб, тобто рішення на користь Росії, не можуть виконуватись на території України через вищевикладені обставини, водночас, заявник іноземного клопотання ОСОБА_1 мешкає на території росії, а отже є контрольованою росією особою. За таких обставин, задоволення іноземного клопотання та визнання і виконання на території України рішення суду Російської Федерації за позовом контрольованої росією особи, буде означати виконання рішення в інтересах країни агресора.

Згідно ч. 7 ст. 473 КПК України, у визнанні в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, може бути відмовлено з підстав, встановлених статтею 468 цього Кодексу.

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 468 ЦПК України у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду може бути відмовлено, якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України.

Приймаючи до уваги, що росія є державою агресором та веде проти Українського Народу війну, з огляду на те, що Російська Федерація не вжила жодних заходів на виконання рішення Європейського суду з прав людини від 1 березня 2022 року, чим порушила також установлений Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод принцип обов`язковості рішень Суду, з огляду на те, що дипломатичні відносини з країною агресором розірвані, суд не може вирішувати питання про надання дозволу на виконання рішень суду країни агресора.

Таким чином, суд вважає, що у задоволенні клопотання про визнання і виконання на території України рішення мирового судді судової дільниці № 402 району Південне Бутово м. Москва Російської Федерації по справі про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів , необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись 1-19, 23, 33, 34, 95, 174-177, 184, 187, 190, 191, 352-355, 468, 471-473 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про надання дозволу на примусове виконання рішення мирового судді судової дільниці № 402 району Південне Бутово м. Москва по справі про стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів -відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуюча