Справа №295/2755/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Зосименко О.М.,

за участю секретаря Стелюти М.С.,

у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира, розглянувши скаргу Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень», боржник ОСОБА_1 , на постанову державного виконавця Богунського відділу ДВС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Лавренчук Ірини Вікторівни від 13 червня 2022 про закінчення виконавчого провадження

установив:

Банк звернувся до Богунського районного суду м. Житомира зі скаргою на постанову державного виконавця Богунського відділу ДВС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Лавренчук Ірини Вікторівни від 13 червня 2022 про закінчення виконавчого провадження №56886980. Просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження №56886980 та скасувати оскаржувану постанову державного виконавця.

В обґрунтування вимог скарги вказав, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18.05.2018р. у справі №295/2755/18 задоволено позов скаржника та стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» сплачену за Гарантією суму у розмірі 82 872,50 грн. та пеню за весь час прострочення, з дня виникнення зобов`язання в розмірі 11 402,34 грн., а всього разом: 94 274, 84 грн. та судовий збір в сумі 1762,00 грн. 04.07.2018.року Богунським районним судом м. Житомира видано виконавчий лист №295/2755/18. Постановою державного виконавця Богунського відділу ДВС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Лавренчук Ірини Вікторівни від 13 червня 2022 закінчено виконавчого провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа у зв`язку фактичним виконанням згідно простого авальованого векселя серії АА2504463 від 18.05.2022 на суму 100 000,00 грн. Оскільки банк фактично грошові кошти на виконання судового рішення не отримав, будь-яких домовленостей між банком і боржником про погашення боргу простим векселем не існує та державний виконавець не наділений повноваженнями самостійно змінювати спосіб виконання рішення суду, скаржник просив скасувати оскаржувану постанову.

У відзиві на скаргу державний виконавець заперечила щодо вимог скарги, вказавши, що 13.06.2022 державним виконавцем прийнято рішення про закінчення виконавчого провадження № 56886980 у відповідності до ч. 9 от. 39 Закону України «Про виконавче провадження» згідно виконання зобов`язань простим авальованим векселем серії АА2504463 від 18.05.2022 на суму 100000,00 грн., який крім суми (96036,84 грн.) боргу включає і інфляційну складову. Простий вексель є платіжним інструментом, а банк може здійснювати такі операції з векселями.

В судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися, надійшли заяви про розгляд скарги у їх відсутність. Дослідивши скаргу, додані матеріали до скарги, відзив, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 18.05.2018р. Богунським районним судом м. Житомира видано судовий наказ №295/2755/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» сплачену за Гарантією суму у розмірі 82 872,50 грн. та пеню за весь час прострочення, з дня виникнення зобов`язання в розмірі 11 402,34 грн., а всього разом: 94 274, 84 грн. та судовий збір в сумі 1762,00 грн.

У Богунському ВДВС відкрито виконавче провадження ВП№ 56886980 з виконання вищевказаного судового наказу №295/2755/18.

Оскаржуваною постановою державного виконавця Богунського відділу ДВС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Лавренчук Ірини Вікторівни від 13 червня 2022 закінчено виконавчого провадження ВП№ 56886980 на підставі п.9 ч.1 ст.39,40 Закону України «Про виконавче провадження» через виконання згідно простого авальованого векселя серії АА2504463 від 18.05.2022 на суму 100000,00 грн.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно п.п. 6, 7, 9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів.

Відносини, пов`язані з обігом векселів в Україні, регулюються Конвенцією, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі (з урахуванням застережень, передбачених у додатку II до неї), Конвенцією про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Конвенцією про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів (підписані в Женеві 7 червня 1930 р.), а також Законами України від 5 квітня 2001 р. N 2374-III "Про обіг векселів в Україні" (ст. 2 якого містить застереження стосовно дії окремих положень Уніфікованого закону на території України), від 23 лютого 2006 р. N 3480-IV "Про цінні напери та фондовий ринок", від 6 липня 1999 р. N 826-XIV "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 р., якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі", від 6 липня 1999 р. N 827-XIV "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 р. про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі", від 6 липня 1999 р. N 828-XIV "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 р. про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів".

За відсутності спеціальних норм у вексельному законодавстві до вексельних правочинів застосовуються загальні норми ЦК з урахуванням їх особливостей.

Вексель - це цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов`язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

Відповідно до абзацу 1 ст. 11 Уніфікованого закону будь-який переказний вексель, у тому числі виданий без прямого застереження про наказ, може бути переданий шляхом індосаменту. Вчинений на векселі, що не має обмежень на його передачу за індосаментом, або на приєднаному до нього аркуші (алонжі) напис про передачу прав на вексель іншій особі повинен розглядатися як індосамент, якщо з його змісту не випливає, що особа, яка вчинила такий напис, має намір передати права в загальноцивільному порядку (у порядку відступлення права вимоги).

Усі положення про індосамент поширюються і на простий вексель.

Згідно зі статтями 16, 77 Уніфікованого закону особа, у якої знаходиться вексель, вважається його законним держателем, якщо її право на вексель базується на безперервному ряді індосаментів, навіть якщо останній із них є бланковим. При цьому закреслені індосаменти вважаються ненаписаними.

За наявності на векселі в ряді послідовних індосаментів одного або кількох закреслених індосаментів законним векселедержателем є особа, на ім`я якої вчинено останній перед закресленим індосамент. Як законний векселедержатель така особа має право індосувати вексель у загальному порядку, при цьому закреслений індосамент до уваги не береться.

Якщо останній індосамент є бланковим або на пред`явника (тобто в ньому не зазначено особу, що отримує вексель), законним векселедержателем такого векселя вважається особа, у якої вексель фактично знаходиться. Така особа має всі права за векселем, у тому числі право вимоги платежу за ним.

За вексельним законодавством виникають зобов`язання як прямих боржників, так і боржників у порядку регресу.

Прямі боржники - це векселедавець простого векселя та акцептант переказного векселя. Вимоги до зазначених осіб, а також до авалістів за них (за їх наявності) можуть бути пред`явлені як у строк платежу, так і протягом усього строку вексельної давності незалежно від наявності протесту. При цьому підставою для пред`явлення вимог до прямих боржників є сам вексель, що знаходиться у кредитора.

Зобов`язання сплатити за векселем припиняється виконанням, тобто сплатою зобов`язаною особою суми вексельного боргу (ст. 599 ЦК). Разом з тим, зобов`язання, яке випливає з векселя, може бути припинене з інших підстав, передбачених гл. 50 ЦК, зокрема шляхом передання відступного за згодою між вексельними кредитором і боржником (ст. 600 ЦК), зарахування зустрічної грошової вимоги (статті 601 - 603 ЦК). Такі способи припинення вексельного зобов`язання породжують ті самі наслідки, що й оплата за векселем.

З матеріалів справи вбачається, що векселедавцем простого векселя серія АА2504463 від 18.05.2022 року номінальною вартістю 100 000,00 грн. є ОСОБА_1 . Строк платежу 18.05.2027р.

Акт прийому-передачі векселя АА2504463 від 18.05.2022 року номінальною вартістю 100 000,00 грн. підписаний лише ОСОБА_1

17.06.2022р. Банком на ім`я ОСОБА_1 направлено листа про відмову від прийняття простого векселя (а.с.94).

Як вже зазначалося вище, рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18.05.2018р. у справі №295/2755/18 задоволено позов скаржника та стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» сплачену за Гарантією суму у розмірі 82 872,50 грн. та пеню за весь час прострочення, з дня виникнення зобов`язання в розмірі 11 402,34 грн., а всього разом: 94 274, 84 грн. та судовий збір в сумі 1762,00 грн.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріали справи не містять доказів, що підтверджують належне виконання боржником своїх грошових зобов`язань в порядку та у спосіб встановлений рішенням суду.

Відповідно до ст. 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Отже, боржник лише за погодженням зі стягувачем має право передати йому вексель або реалізувати його та передати кошти від його реалізації стягувачу в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом.

Встановивши, що домовленості з передачі векселя в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом між стягувачем та боржником досягнуто не було, акт прийому-передачі векселя зі сторони стягувача підписано не було, рішення суду боржником не виконано, суд дійшов висновку, що у державного виконавця не було законних підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39,40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим, оскаржувану постанову державного виконавця Богунського відділу ДВС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Лавренчук Ірини Вікторівни від 13 червня 2022 про закінчення виконавчого провадження слід скасувати як незаконну.

Керуючись ст. ст. 149-154, 260, 447 ЦПК України, суд,

постановив:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Богунського відділу ДВС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Лавренчук Ірини Вікторівни від 13 червня 2022 про закінчення виконавчого провадження ВП № 56886980.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя О.М. Зосименко