ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/646/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Якусика О.В., за участю секретаря судового засідання Херенкової К.К., представника позивача - адвоката Морозова О.В., розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 адвокат Морозов О.В., що представляє інтереси ОСОБА_1 , звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після розірвання шлюбу з позивачем відповідач у вищевказаній квартирі не проживає з 2010 року, не сплачує комунальні послуги, не бере участі в утриманні цього житла, тим самим порушуються права позивача як власника квартири.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 жовтня 2021 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне провадження у справі № 753/21564/21 за вказаним позовом, призначено у справі підготовче судове засідання на 10 грудня 2021 року.

Ухвалою суду від 10 грудня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, розгляд справи відкладено на 10 січня 2022 року.

10 січня 2022 року за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 24 лютого 2022 року.

З метою забезпечення безпеки учасників судового процесу та у зв`язку введенням на території України 24 лютого 2022 року воєнного стану відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, розгляд справи, призначений на 24 лютого 2022 року, не відбувся.

Розгляд справи призначено на 16 червня 2022 року.

У судове засідання 16 червня 2022 року відповідач не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв та клопотань до суду не подавав.

Ухвалою суду від 16 червня 2022 року закрито підготовче провадження у справі №753/21564/21, призначено справу до судового розгляду по суті на 1 липня 2022 року.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, відзив на позовну заяву до суду не подав, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 29 травня 1996 року, укладеним між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , зареєстрованого на Товарній біржі «Українська біржа Десятинна»; договором дарування частки квартири від 25 листопада 2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

25 лютого 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 162.

Як свідчать відомості електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», у спірній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2 .

Як зазначає позивач, після розірвання шлюбу відповідач у спірній квартирі не проживає, не відвідує квартиру, особистих речей у квартирі не має, не вживає заходів щодо утримання квартири, хоча його реєстрацію у квартирі тягне за собою додаткові витрати на сплату комунальних платежів. Факт непроживання відповідача у квартирі АДРЕСА_1 підтверджується наданими позивачем актом, складеними мешканцями квартир НОМЕР_3 , НОМЕР_4 цього будинку, протоколом від 10 жовтня 2021 року опитування мешканки будинку ОСОБА_7 , складеним відповідно до п. 7 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру», нотаріально посвідченими заявами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Як визначено ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст.319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Поважних причин відсутності відповідача у спірній квартирі більше ніж протягом року, а також обставин, які б свідчили про перешкоджання відповідачу у користуванні цим житлом, судом не встановлено.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відтак, з огляду на встановлені обставини, вищенаведені положення матеріального закону та враховуючи, що відповідач у спірній квартирі не проживає, не сплачує комунальні послуги, будучи зареєстрованим у ній, що також порушує права та законні інтереси позивача як власника майна в повній мірі користуватися та розпоряджатися своєю власністю, суд вбачає підстави для захисту порушеного права позивача у визначений законом спосіб - шляхом позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням.

Судові витрати стягнути з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12-13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщення - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у сумі 908,00 грн.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 1 липня 2022 року.

Суддя О.В. Якусик