печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Сестро-Животовській А.В.,

за участю:

представника позивача: не з`явився,

відповідача: не з`явився,

представника третьої особи: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старшого оперуповноваженого Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про спростування недостовірної інформації, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, Старшого оперуповноваженого Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_2 , в якому просить: зобов`язати Старшого оперуповноваженого Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію у спосіб, у який відбулося поширення інформації, а саме шляхом подачі рапорту керівнику Департаменту чи його заступнику про те, що попередньо подані рапорти містять: а) недостовірну та неперевірену інформацію відносно позивача щодо використання ним, як керівником «злочинного угрупування» суб`єктів підприємницької діяльності з ознаками фіктивності, а саме: ТОВ «АБРІС - ІНВЕСТ» (); ЗАТ «АГРОПРОМИСЛОВА ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» (); ТДВ «СК «АКТИВ - ГАРАНТ» (); ТОВ «ФК «АТРІУМ» (); ТОВ «БІЛЛ МЕТЧЕНТ» (); ТОВ «ВАН КАПІТАЛ» (); ТОВ «ІНТІ - БРОК» (); ПАТ «КРИСТАЛ» (); ПАТ «КРИСТАЛ - ІНВЕСТ» (); ТОВ «ТД «КРИСТАЛ» (); ТОВ «МЕТТРЕЙДДІМГІЕКС» (); ПАТ «Український проектно-інвестиційний центр» (); ТОВ «Пропеті Північ» (); ТОВ «Т.А.М.» (); ПАТ «Укрбуденерготехнологія» (); ТОВ «ФК «Фактор лтд» (); ПрАТ «Актеон - Ф» (); ПАТ «Інжбудсервіс» (); б) недостовірну та неперевірену інформацію щодо використання позивачем, з метою ухилення від сплати податків, виводу грошових коштів та подань їх легалізації, «сміттєвих» цінних паперів підконтрольних емітентів: ПрАТ «Феплес» (); Прат «ФБ» «Універсальна» (); ПрАТ «Турбо інвественс» (ЄДРПОУ 3351667 ); ПрАТ «Ді Ем ДІ» (); ПрАТ «Укрбуденерготехнологія» (); ПАТ «Кагарлицьке» (); ПАТ «РА «Рефей» (); ПАТ «Глобал транспорт логістик» (); ПАТ «ФК «Будфінконсалтинг» (); ПАТ «Кінгс Айс» (); ПАТ «Агрохімремонт» (); ПАТ «Чернівецький Радіотехнічний Завод» (); ПАТ «ЗНВКІФ «Корпорація» (); ПАТ «ЗНВКІФ «Прибутковий Актив» (); ПАТ «ЗНВКІФ «Укржитлоінвест» (); ПАТ « ТД «Віан» (); ПАТ «Домінанта -Коллект» (1); ТОВ «АТБ -Лізинг» (); ТОВ «ВУК» ПІФ «ЄВРО 2012» (ЄДРПОУ 3894); ТОВ КУА «Система-Плюс» (); ЗНВКІФ «Ефективні інвестиції» (ЄДРПОУ 132878); ЗНВКІФ «Еліт» (ЄДРПОУ 1331579); ЗНВКІФ «Інвест-Гарант» (ЄДРПОУ 1331280); ЗНВКІФ «Ковенант» (); ЗНВКІФ «Ніка» (); ПВІФ «Довіра» (ЄДРПОУ 2331478); ПВІФ «Єврофонд» (ЄДРПОУ 2331477); ПВІФ «Життя» (); ПВІФ «Злагода» (); ПВІФ «Актив» (ЄДРПОУ 2331435); ПВІФ «Базис» (ЄДРПОУ 2331436); ПВІФ «Вектор» (ЄДРПОУ 2331434); ПВІФ «Гарант» (ЄДРПОУ 2331433); в) недостовірну та неперевірену інформацію щодо використання позивачем з метою легалізації грошових коштів наступних підконтрольних підприємств з ознаками фіктивності: ТОВ «ФК`Грон» ();ТОВ «АРКАНТАРА» (); ТОВ «Стеніш Трейд» (); ТОВ «Кредит Ком Інвест» (); ТОВ «Варрант інвест» (); ТОВ «Перфекто» (); ТОВ «Велбінес» (); ТОВ «Грандфакторінвест» (); ТОВ «Рейскор» (); ТОВ «Фарма лізинг сервіс» (); ТОВ «Укртехінвестсервіс» (); ТОВ «ФК «Перфекто капітал» (); ТОВ «Алішер Асістанс» (); ТОВ «Профзем» (); ТОВ «Меттрейдімпекс» (); ТОВ Єврофінанс-сервіс» (); ТОВ «ФК «Зеніт» (); ТОВ «Реал Фінанс Трейд» (); ТОВ «КБ «Спецелектромонтаж» (); г) недостовірну та неперевірену інформацію щодо використання позивачм з метою ухилення від сплати податків, виводу грошових коштів та подальшої легалізації, штучного формування статутних капіталів «сміттєвими» цінними паперами, послуг наступними страховими компаніями: ПрАТ «СК «Раритет» (); ПрАТ «СК Велтлінер» (); ПрАТ «СК «Каштан» (); ПрАТ «Український фінансовий альянс» (); ПрАТ «СК «Уніполіс» (); ПАТ «СК «Країна» ().

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначає, що протягом жовтня 2017 року-лютого 2018 року під час ознайомлення з матеріалами справ щодо різноманітних запобіжних заходів він встановлював, що Старший оперуповноважений Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_2 систематично подає рапорти наклепницького характеру щодо нього, а керівництво Департаменту захисту економіки НП України некритично тиражує ці рапорти і передає їх Генеральній прокуратурі України для використання з метою фабрикації кримінальних справ. При цьому Старший оперуповноважений Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_2 пов`язує його ім`я не тільки з підприємствами, до яких він мав і має певне легітимне відношення (керівник та/або засновник), але й з підприємствами, до яких він мав відношення колись, але вже давно не має такого відношення, або з підприємствами, до яких він взагалі ніколи не мав відношення. Отже, ім`я ОСОБА_1 використовується як привід та підстава для здійснення будь-яких репресивних дій на фондовому ринку по відношенню до будь-яких суб`єктів фондового ринку. Вказане завдає величезної шкоди його честі, гідності та діловій репутації, оскільки за такого стану справ ніхто не хоче мати з ним не тільки ділових, але й людських стосунків. ОСОБА_1 зазначає, що став просто «прокаженим» для колег, знайомих і навіть незнайомих людей. Посилався на те, що йому відомо, як мінімум, 2 рапорти, підготовлені Старшим оперуповноваженим Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_2 , інформація у яких є не просто недостовірною, а відверто наклепницькою, брехливою, вигаданою, такою, що повністю не відповідає дійсності. В обох рапортах Старший оперуповноважений Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_2 використовує поняття «злочинне угрупування», тобто, останній стверджує, що ОСОБА_1 належить до злочинного угрупування. ОСОБА_3 вважає, що цитовані твердження є явно недостовірними і підлягають спростуванню. В обох рапортах Старший оперуповноважений Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_2 називає певні підприємства такими, що мають ознаки фіктивності.

Так, у рапорті № 1 до таких підприємств віднесені: ТОВ «АБРІС - ІНВЕСТ» (); ЗАТ «АГРОПРОМИСЛОВА ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» (); ТДВ «СК «АКТИВ - ГАРАНТ» (); ТОВ «ФК «АТРІУМ» (); ТОВ «БІЛЛ МЕТЧЕНТ» (); ТОВ «ВАН КАПІТАЛ» (); ТОВ «ІНТІ - БРОК» (); ПАТ «КРИСТАЛ» (); ПАТ «КРИСТАЛ - ІНВЕСТ» (); ТОВ «ТД «КРИСТАЛ» (); ТОВ «МЕТТРЕЙДДІМГІЕКС» (); ПАТ «Український проектно-інвестиційний центр» (); ТОВ «Пропеті Північ» (); ТОВ «Т.А.М.» (); ПАТ «Укрбуденерготехнологія» (); ТОВ «ФК «Фактор лтд» (); ПрАТ «Актеон - Ф» (); ПАТ «Інжбудсервіс» (). У рапорті № 2 до таких підприємств віднесені: ТОВ «ФК`Грон» (); ТОВ «АРКАНТАРА» (); ТОВ «Стеніш Трейд» (); ТОВ «Кредит Ком Інвест» (); ТОВ «Варрант інвест» (); ТОВ «Перфекто» (); ТОВ «Велбінес» (); ТОВ «Грандфакторінвест» (); ТОВ «Рейскор» (); ТОВ «Фарма лізинг сервіс» (); ТОВ «Укртехінвестсервіс» (); ТОВ «ФК «Перфекто капітал» (); ТОВ «Алішер Асістанс» (); ТОВ «Профзем» (); ТОВ «Меттрейдімпекс» (); ТОВ Єврофінанс-сервіс» ();

ТОВ «ФК «Зеніт» (); ТОВ «Реал Фінанс Трейд» (); ТОВ «КБ «Спецелектромонтаж» (). ОСОБА_1 зазначає, що наведена інформація про фіктивність перелічених підприємств не відповідає дійсності. У рапорті № 2 Старший оперуповноважений Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_2 стверджує, що ОСОБА_1 використовує «сміттєві» цінні папери. Натомість такої категорії цінних паперів в законодавстві України не існує. Департамент захисту економіки Національної поліції України використовує наведене визначення для надання своїм наклепницьким твердженням більш «страшного» звучання. Серед юридичних осіб, наведених Старшим оперуповноваженим Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_2 у рапорті № 1, ОСОБА_1 має певне відношення лише до трьох: ТОВ «АБРІС-ІНВЕСТ» (); ТОВ МЕТТРЕЙДДІМГІЕКС» (); ПрАТ «Актеон - Ф» (). До інших юридичних осіб він не має жодного відношення. Серед емітентів, наведених Старшим оперуповноваженим Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_2 у рапорті № 2, які (емітенти) нібито підконтрольні ОСОБА_1 і цінні папери яких нібито використовуються для нібито для правомірних дій, ОСОБА_1 має відношення тільки до ПАТ «ЗНВКІФ «Укржитлоінвест» ) як єдиний власник і акціонер. Разом з тим, товариство не працювало та не мало взагалі будь-якого обігу. Окрім того, ОСОБА_1 відомі ПрАТ «Укрбуденерготехнологія», ПАТ «ФК дфінконсалтинг», проте він ніколи не володів хоча б трохи значним пакетом акцій цих емітентів. Протягом останніх декількох років на вільному фондовому ринку ОСОБА_1 придбавав на нетривалі періоди часу цінні папери таких емітентів, які на той момент не мали будь-яких негативних характеристик, перебували у вільному обігу та які на даний час мають нових власників: ПрАТ «Турбо Інвественс» (ЄДРПОУ 3351667); ПАТ «РА «Рефей» (); ПАТ «Кінгс Айс» (); ПАТ «ЗНВКІФ «Корпорація» (); ПАТ «ЗНВКІФ «Прибутковий Актив» (); ПАТ «ТД «Віан» (); ПАТ «Домінанта -Коллект» (1). На даний час ОСОБА_1 не є їх власником. Також ОСОБА_1 зазначає, що інформація, наведена в рапортах, ніким не оцінюється і не перевіряється, вона є результатом хворої уяви Старшого оперуповноваженого Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_2 , який вніс у ці рапорти інформацію наосліп, без будь-якої перевірки і критичного осмислення, тому до категорії перевіреної судом ця інформація не відноситься. За таких обставин, ОСОБА_1 вважає, що зазначеними діями щодо нього поширено недостовірну інформацію, яка підлягає спростуванню.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2018 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Кирилюк (Григоренко) І.В .

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

18.06.2018 року ОСОБА_1 усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.07.2018 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Старшого оперуповноваженого Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Департаменту захисту економіки Національної поліції України (далі - третя особа, Департамент захисту економіки НП України), про спростування недостовірної інформації, та підготовче засідання у справі призначено на 01.08.2018 року.

30.07.2018 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Департаменту захисту економіки НП України надійшли пояснення на позовну заяву ОСОБА_1 , в яких зазначено, що станом на 24.07.2018 року досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру за № 0000142 від 17.03.2017 року, триває. Отже, доведення чи спростування інформації, наведеної в рапортах старшого оперуповноваженого Департаменту захисту економіки НП України ОСОБА_2 буде встановлено в рамках кримінального провадження, відтак позов є безпідставним, необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

01.08.2018 року справу знято зі складу у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в іншому судовому засіданні та підготовче засідання призначено на 14.09.2018 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.09.2018 року, у зв`язку з неявкою в підготовче засідання учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 14.11.2018 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.11.2018 року, у зв`язку з неявкою в підготовче засідання учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 17.01.2019 року.

17.01.2019 року справу знято зі складу у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в іншому судовому засіданні та підготовче засідання призначено на 15.04.2019 року.

15.04.2019 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та підготовче засідання призначено на 11.11.2019 року.

11.11.2019 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та підготовче засідання призначено на 14.01.2020 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.01.2020 року, у зв`язку із неявкою в підготовче засідання позивача, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 16.04.2020 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.04.2020 року, у зв`язку з неявкою в підготовче засідання учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 19.08.2020 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.08.2020 року у зв`язку з неявкою в підготовче засідання учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 14.12.2020 року.

14.12.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Бєлкіна Л.М. надійшло клопотання про закриття підготовчого засідання у справі, в якому представник позивача просив провести підготовче засідання, призначене на 14.12.2020 року без фіксування технічними засобами за відсутності позивача та його представника.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.12.2020 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Старшого оперуповноваженого Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про спростування недостовірної інформації, та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 07.04.2021 року.

07.04.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Бєлкіна Л.М. надійшло клопотання про розгляд справи без фіксування технічними засобами.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.04.2021 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судове засідання було відкладено до 09.08.2021 року.

20.05.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України надійшов лист, яким повідомлено про те, що ОСОБА_2 не працює в Управлінні стратегічних розслідувань в Чернігівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з 01.02.2021 року.

04.08.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Бєлкіна Л.М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.08.2021 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, враховуючи заяву представника позивача про відкладення розгляду справи, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судове засідання відкладено на 10.11.2021 року.

На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.11.2021 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судове засідання було відкладено до 20.01.2022 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.01.2022 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судове засідання було відкладено до 24.05.2022 року.

20.01.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Бєлкіна Л.М. надійшло клопотання, яке передано головуючому судді 24.01.2022 року, про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.05.2022 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судове засідання було відкладено до 09.08.2022 року.

08.08.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Бєлкіна Л.М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

09.08.2022 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 27.10.2022 року.

27.10.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Бєлкіна Л.М. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

В судове засідання 27.10.2022 року учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі, в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку, електронною поштою та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Представник позивача у клопотанні від 27.10.2022 року просив розглядати справу за його відсутності.

Оскільки, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Суд встановив, що постановою Генеральної прокуратури України про доручення проведення слідчих дій від 07.06.2017 року доручено проведення процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0001836 оперативному підрозділу ДЗЕ НП України (а. с. 31-33).

Постановою Генеральної прокуратури України про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 30.10.2017 року матеріали досудових розслідувань № 0001836 та № 0000142 об`єднано в одне провадження № 0000142 (а. с. 34-35).

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2019 року № 841 «Про ліквідацію територіального органу Національної поліції» ліквідовано Департамент захисту економіки Національної поліції України та його структурні підрозділи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 року № 867 «Про утворення територіального органу Національної поліції» у складі кримінальної поліції Національної поліції утворено міжрегіональний територіальний орган - Департамент стратегічних розслідувань, який не є правонаступником ліквідованого Департаменту.

Так, ОСОБА_2 не працює в управлінні стратегічних розслідувань в Чернігівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з 01.02.2021 року (а. с. 107).

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 3 Конституції України, статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його честі і гідності. Честь і гідність фізичної особи є недоторканними. У разі порушення цих прав фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її честі і гідності.

У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростування, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Матеріалами справи підтверджено, що постановою Генеральної прокуратури України про доручення проведення слідчих дій від 07.06.2017 року доручено проведення процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0001836 оперативному підрозділу ДЗЕ НП України. Постановою Генеральної прокуратури України про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 30.10.2017 року матеріали досудових розслідувань № 0001836 та № 0000142 об`єднано в одне провадження № 0000142. Станом 24.07.2018 року досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру за № 0000142 від 17.03.2017 року, триває. Досудове розслідування у вказаних кримінальних провадженнях стосується, зокрема, ОСОБА_1 , щодо якого складено відповідні рапорти старшим оперуповноваженим ДЗЕ Національної поліції України ОСОБА_2 , інформацію у яких ОСОБА_1 просить спростувати.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири).Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

У свою чергу фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.

Тлумачення ст. 277 ЦК України дає підстави для висновку, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування.

У частині четвертій статті 277 ЦК України передбачено, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

Отже, основною ознакою інформації, яка оскаржується, і яка, на думку позивача, є недостовірною та підлягає спростуванню є доведеність факту її поширення, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що інформація, на його думку, була поширена у відповідному процесуальному документі в рамках проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях № 0001836 та № 0000142.

Відповідно до абз. 1 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», у порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження. У такому ж порядку не можуть розглядатися наукові спори, тобто вимоги про спростування інформації наукового характеру.

За таких обставин, оскільки інформація, з якою не погоджується позивач, викладена, зокрема, в документі органу досудового розслідування у зв`язку із розслідуванням кримінальної справи, то така інформація не може бути предметом позову в порядку цивільного судочинства про її спростування.

При цьому, суд також звертає увагу, що Департамент захисту економіки НП України у поясненнях на позовну заяву ОСОБА_1 зазначив, що досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру за № 0000142 від 17.03.2017 року, триває. Доказів на підтвердження протилежного позивачем не надано.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніх, належних та допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 77, 78, 80 ЦПК України, на підтвердження своїх обґрунтувань позивач не надав.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України, позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до ч. 2 ст. 2, ч. 1 ст. 170 ЦК України, учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Згідно ч. 4 ст. 58 ЦПК України, Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦПК України, здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (ч. 1 ст. 47 ЦПК України).

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, яка повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2019 року № 841 «Про ліквідацію територіального органу Національної поліції» ліквідовано Департамент захисту економіки Національної поліції України та його структурні підрозділи. Постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 року № 867 «Про утворення територіального органу Національної поліції» у складі кримінальної поліції Національної поліції утворено міжрегіональний територіальний орган - Департамент стратегічних розслідувань, який не є правонаступником ліквідованого Департаменту.

Інформація про ліквідацію Департаменту захисту економіки Національної поліції України та його структурні підрозділи була надана суду 20.05.2021 року (а. с. 107).

Позивач та його представник не були позбавлені права ознайомитися з матеріалами справи та відповідним листом Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 17.05.2021 року, в якому зазначена інформація щодо ліквідації Департаменту захисту економіки Національної поліції України та його структурних підрозділів.

Встановлено, що ОСОБА_2 не працює в управлінні стратегічних розслідувань в Чернігівській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з 01.02.2021 року.

При цьому, судом вживалися заходи щодо встановлення зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2 .

Позивач сам визначив коло осіб, ні позивач, ні його представник клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляли, а заміна неналежного відповідача можлива виключно за клопотанням позивача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (п. 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Аналізуючи викладене, суд вважає за можливе відмовити в позові ще й з урахуванням того, що він проявлений до неналежного відповідача.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то питання щодо розподілу судового збору судом не вирішується, а відповідачем не надано належних доказів на підтвердження понесення судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 3, 21, 28, 62 Конституції України, ст. ст. 201, 277, 280, 297 Цивільного кодексу України, ст. 30 Закону України «Про інформацію», ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 80, 81, 133-141, 223, 258, 259, 263-268, 272, 273, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Старшого оперуповноваженого Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Департаменту захисту економіки Національної поліції України, про спростування недостовірної інформації - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Старший оперуповноважений Департаменту захисту економіки Національної поліції України ОСОБА_2 , вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01601.

Третя особа: Департамент захисту економіки Національної поліції України, вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01601, .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 07.11.2022 року.

Суддя І.В. Григоренко