КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/925/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2022року місто Київ

справа № 379/1304/20

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Таращанського районного суду Київської області від 05 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Зінкіна В.І., повний текст рішення складено 15 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області, Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання незаконним та скасування рішення Лучанської сільської ради в частині, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, виключення даних про земельну ділянку з Державного земельного кадастру, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року позивач звернувся до Таращанського районного суду Київської області з позовом до відповідачів, в якому просив:

визнати незаконним та скасувати рішення від 12 грудня 2008 року 31 сесії 5 скликання №409 Лучанської сільської ради в частині надання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1119 га, за адресою: АДРЕСА_1 на підставі якого було видано державний акт, серія ЯИ №432812;

визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №432812, кадастровий номер земельної ділянки :01:004:0067, площею 0,1119 га, що виданий на підставі рішення від 12грудня 2008 року 31 сесії 5 скликання № 409, що розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

скасувати присвоєння кадастрового номера :01:004:0067 земельній ділянці, що розташована в АДРЕСА_1 з подальшою зміною поштової адреси на АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1119 га;

виключити дані про земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:0067, площею 0,1119 га, розташовану в АДРЕСА_1 з подальшою зміною поштової адреси на АДРЕСА_1 із державного земельного кадастру.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що він після смерті своєї бабусі ОСОБА_3 успадкував квартиру АДРЕСА_2 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 квітня 2014 року, яка належала померлій на підставі договору купівлі - продажу від 07 грудня 2005 року.

Згідно з п.1.1 договору договору купівлі - продажу до квартири прилягають господарські будівлі та споруди: частина сараю, частина погріба, гараж.

Вказував, що згідно довідки Лучанської сільської ради від 17 вересня 2019 року змінилася юридична адреса житлового будинку з АДРЕСА_3 на АДРЕСА_4 та змінилася назва вулиці з АДРЕСА_4 на АДРЕСА_1.

Зазначав, що за вказаною житловою квартирою згідно запису погосподарської книги рахується земельна ділянка 0,06 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Земельна ділянка позивачем не приватизована. Державний акт на земельну ділянку не виготовлявся. Кадастровий номер не присвоєно.

Посилався на те, що він 27 листопада 2019 рокузвернувся до сертифікованого інженера-землевпорядника із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що знаходиться у користуванні за адресою: АДРЕСА_4 .

Вказував, що технічну документацію виготовити не вдалося, скільки належні йому на праві приватної власності господарські будівлі: погріб з шийкою 1/2частина та гараж знаходяться на приватизованій земельній ділянці відповідача ОСОБА_2 . Площа земельної ділянки, що знаходиться в її користуванні фактично менша, ніж вказує сільська рада і приблизно складає 0,0355 га.

Зазначав, що Лучанською сільською радою на підставі рішення №79 від 19 липня 2006 року ОСОБА_2 передана у приватну власність земельна ділянка, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в розмірі 0,09 га.

Позивач вказував, що ОСОБА_2 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯИ №432812, площею 0,1119 га на підставі рішення Лучанської сільської ради від 12 грудня 2008 року 31 сесії 5 скликання №409, що розташована АДРЕСА_1 цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки :01:004:0067.

Посилався на те, що відповідач ОСОБА_2 не погоджувала межі земельної ділянки з суміжним землекористувачем ОСОБА_3 , що вбачається з акту та незаконно приватизувала земельну ділянку під господарськими спорудами, що належали його бабусі ОСОБА_3 , а після її смерті належать йому на праві власності.

Вказував, що він не може скористатися у повній мірі своїми правами на господарські будівлі та споруди, що розташовані на приватизованій ділянці, що належить відповідачу, та приватизувати земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що рахується за ним згідно погосподарської книги.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 05 листопада 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо іншій її розмір не визначений заповітом.

Вказував, що не зважаючи на допущені порушення з боку його представника, суд першої інстанції не міг надати оцінку оспорюваним документам без їх витребування у відповідачів ухвалою про відкриття провадження у справі та винести рішення без отримання оспорюваних документів.

02 червня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду від відповідача Таращанської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Судове засідання проводилося в режимі відеоконференції відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 28 червня 2022 року.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області - Кудрицька І.О. просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_1 та його представник, відповідач ГУ Держгеокадастру у Київській області в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_2 належала бабусі позивача - ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу квартири, посвідченого 07 грудня 2005 року приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Київської області Швець С.П. та зареєстрованого в реєстрі за №3586.

У пункті 1.1 даного договору зазначено, що в цілому двокімнатна квартира, розміром житлової площі 34,5 кв.м та загальної - 62,2 кв.м складається з: веранди - І-5,5 кв.м; житлових кімнат 2-20,0 кв.м, 3- 14,5 кв.м; ванни 4-4,3 кв.м; кухні 5-6,7 кв.м. До квартири прилягають господарські будівлі та споруди: частина сараю, цегляна, позначена «Б», частина погрібу цегляного, позначена «В», гаража цегляного, позначеного «Г».

Відповідно до п.1.2 договору квартира, що відчужується за цим договором належить продавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом у справах комунальної власності 18 травня 1993 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача - ОСОБА_3 .

Спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_3 , а саме: квартири за номером АДРЕСА_2 , житловою площею 34,5 кв.м, загальної - 62,2 кв.м, став позивач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15 квітня 2014 року серія ВТТ № 022564.

15квітня 2014 року приватним нотаріусом Таращанського районного нотаріального округу Київської області Швець С.П. зареєстровано право власності ОСОБА_1 на успадковане майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 62,2 кв.м, житловою площею 34,5 кв.м.

Відповідно до довідки №358, виданої 11 березня 2013 року Лучанською сільською радою Таращанського району Київської області змінилася юридична адреса житлового будинку з АДРЕСА_5 , у зв`язку з упорядкуванням нумерації житлових будинків.

У зв`язку з виконанням Закону України «Засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» в селі Лука Таращанського району Київської області змінилася назва вулиці з «АДРЕСА_4» на вулицю « АДРЕСА_1 », згідно рішення Лучанської сільської ради №20-ІІІ-VІІ від 25 листопада 2015 року.

Відповідно до довідки №359 від 11 березня 2013 року та довідки №357 від 11 березня 2013 року, виданих Лучанською сільською радою Таращанського району Київської області, за житловим будинком по АДРЕСА_4 згідно запису погосподарської книги №14 сільської ради рахується 0,18 га, з них:

0,06 га - з цільовим призначенням для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд,

0,12 га - для ведення особистого селянського господарства.

Земельна ділянка не приватизована. Державний акт на земельну ділянку не виготовлявся. Кадастровий номер не присвоєно.

З довідки №1564, виданої 17 жовтня 2019 року Лучанською сільською радою Таращанського району Київської області вбачається, що за житловою квартирою по АДРЕСА_4 згідно запису погосподарської книги №13 сільської ради рахується земельна ділянка орієнтовною площею 0,17 га, з них:

0,05 га землі з цільовим призначенням для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд,

0,12 га - для ведення особистого селянського господарства.

Земельна ділянка не приватизована. Державний акт на земельну ділянку не виготовлявся. Кадастровий номер не присвоєно.

Згідно довідки КП КОР «Південне БТІ» від 24 жовтня 2019 року №2770 станом на останню дату технічної інвентаризації 18 жовтня 2019 року на квартиру АДРЕСА_6 , загальна площа квартири АДРЕСА_7 становить 61,10 кв.м, житлова - 34,20 кв.м, загальна площа змінилась з 62,2 кв.м на 61,10 кв.м, житлова площа змінилась 34,5 кв.м на 34,20 кв.м за рахунок внутрішнього оздоблення, що не потребує дозвільних документів на виконання будівельних робіт. До квартири АДРЕСА_7 відносяться наступні господарські будівлі та споруди: літ. «Б» - сарай (частина), літ. «Г» - погріб з шийкою 1/2 частина, літ. «Е» - гараж.

18 жовтня 2019 року було виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_6 .

З експлікації до технічного паспорту та характеристики будинку вбачається, що до квартири АДРЕСА_7 відноситься: літ. «Г» - погріб з шийкою 1/2 частина, літ «а» - прибудова, літ. «Б» - сарай (частинакв.№3), літ. «Е» - гараж.

У витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 листопада 2019 року у описі об`єкта зазначено: квартира, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа 61,1 кв.м, житлова - 34,2 кв.м, матеріали стін: шлакобетонні, 1928 року побудови, А - квартира АДРЕСА_8 ), Е - гараж.

27 листопада 2019 року позивач звернувся до ФОП ОСОБА_5 із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, що знаходиться у користуванні за адресою: АДРЕСА_4 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Разом з тим, технічна документація виготовлена ФОП ОСОБА_5 має протиріччя, а саме: на загальних схемах на аркушах справи 33 та 34 будівля під номером 3 зазначена як сарай ОСОБА_1 , і таж сама будівля на схемі на аркуші справи 35 зазначена як гараж ОСОБА_1 .

З плану меж земельної ділянки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 вбачається, що площа земельної ділянки, що знаходиться в користуванні позивача складає: 0,0345 га.

При цьому, в схемі розташування будівель та споруд, яка є складовою технічного паспорта на будівлю за адресою: АДРЕСА_4 зазначена як гараж, а на схемі виготовленій ФОП ОСОБА_5 дана будівля - під №3 як сарай.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-020 від 25 вересня 2020 року, відділом Держгеокадастру у Таращанському районі Київської області було зареєстровано право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_9 , площею 0,1119 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :01:004:0067. Підстава виникнення права - рішення органу місцевого самоврядування рішення Лучанської сільської ради №409 від 12 грудня 2008 року. Документ, що посвідчує право власності - державний акт від 15 квітня 2010 року ЯИ №432812.

30вересня 2020 року Головним управління Держгеокадастру у Київській області надано копію технічної документації по оформленню Державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам України для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, для ведення особистого селянського господарства в с. Лука в межах Лучанської сільської ради Таращанського району Київської області, згідно якої із суміжними землекористувачами проведено встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки ОСОБА_2 , затверджено технічну документацію із землеустрою, надано у власність земельну ділянку та видано державний акт на право власності на земельну ділянку.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, що відповідач ОСОБА_2 незаконно приватизувала земельну ділянку під господарським спорудами, що належали його бабусі ОСОБА_3 , а після її смерті належать йому на праві власності, оскільки при виготовлені технічної документації по оформленню державного акту на право власності на земельну ділянку відповідач погоджувала межі земельної ділянки із суміжним землекористувачем ОСОБА_7 , який на той час відчужив дане майно бабусі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутність підпису суміжного землекористувача ОСОБА_3 в погодженні меж не є підставою для позбавлення іншого землекористувача ОСОБА_2 прав на земельну ділянку чи на користування нею, оскільки стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. Підписання акта погодження меж самостійного значення немає, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації.

До такого ж висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 27 січня 2021 року у справі №818/2225/17.

А відтак, доводи апеляційної скарги про те, що не підписання акту погодження меж бабусею позивача є підставою для скасування рішення від 12 грудня 2008 року 31 сесії 5 скликання №409 Лучанської сільської ради та визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №432812, колегією суддів відхиляються.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не може скористатися у повній мірі своїми правами на господарські будівлі та споруди, що розташовані на приватизованій ділянці, що належить відповідачу ОСОБА_2 , та приватизувати земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що рахується за ним згідно погосподарської книги, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що будинок розташований за адресою: АДРЕСА_9 складається із чотирьох квартир.

Позивач ОСОБА_1 після смерті бабусі ОСОБА_3 успадкував квартиру АДРЕСА_10 , житловою площею 34,5 кв.м, загальної - 62,2 кв.м, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом.

Статтею 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що багатоквартирний будинок - це житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири.

Згідно з частиною другою статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Правовий режим спірної земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний житловий будинок, та прибудинкової території визначається земельним законодавством, зокрема Земельним кодексом України.

Відповідно до статті 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають, зокрема - співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Згідно роз`яснень, які викладені у п.п. д) п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004 року вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку,

суди мають виходити з того, що при приватизації державного житлового фонду особи, яким передано у власність жилі приміщення в одноквартирних будинках, набувають право власності на земельні ділянки, де розташований

будинок, шляхом їх приватизації згідно із положеннями ЗК. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників (стаття 42 ЗК).

Частинами першою-третьою статті 42 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що співвласники багатоквартирного будинку набувають права власності чи права користування земельною ділянкою, необхідною для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення їх житлових, соціальних і побутових потреб, після передачі такої ділянки у їх власність чи у постійне користування на загальних підставах у вставленому законом порядку. Розміри та конфігурація такої земельної ділянки визначаються на підставі відповідної технічної документації із землеустрою, яка подається на затвердження уповноваженому на прийняття такого рішення органу місцевого самоврядування.

Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що за змістом положень статті 42 ЗК України та роз`яснень, які викладені у п.п. д) п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004 року для підтвердження права користування земельною ділянкою певної площі позивач повинен надати відповідні докази, зокрема, рішення органу сільської ради про передачу земельної ділянки у користування та/або про закріплення за вказаною квартирою земельної ділянки певної площі.

Позивачем не було надано доказів того, що попередньому власнику, у якого бабуся позивача ОСОБА_3 або самій ОСОБА_3 виділялася чи закріплювалася у користування земельна ділянка, на якій розташовані господарські будівлі та споруди: літ. «Б» - сарай (частина), літ. «Г» - погріб з шийкою 1/2 частина, літ. «Е» - гараж.

Рішення сільської ради про землевідведення на земельну ділянку, на якій розташований будинок АДРЕСА_11 матеріали справи не містять.

Як вбачається з пояснень представника відповідача ОСОБА_2 при приватизації квартир в будинку АДРЕСА_9 в 1993 році не вирішувалося питання про передачу земельних ділянок власникам квартир даного будинку.

Таким чином, позивач не довів, що спадкодавець - ОСОБА_3 , за життя набула право користування земельною ділянкою відповідної площі, на якій розташовані господарські будівлі та споруди: літ. «Б» - сарай (частина), літ. «Г» - погріб з шийкою 1/2 частина, літ. «Е» - гараж, та те, що у нього, відповідно, як спадкоємця після смерті бабусі виникло таке право, що у свою чергу свідчить про відсутність порушення прав позивача при приватизації відповідачем ОСОБА_2 своєї земельної ділянки.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені спростовуються вищевикладеним.

Посилання позивача на те, що він не може приватизувати земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що рахується за ним згідно погосподарської книги про що зазначено у довідках, колегія суддів відхиляє, оскільки довідка №357 від 11 березня 2013 року, довідка №358 від 11 березня 2013 року та довідка №1564 від 17 жовтня 2019 року не є правовстановлюючими документами, якими підтверджується та/або надається право користування земельною ділянкою.

Витягів з погосподарської книги матеріали справи не містять.

У лютому 2022 року позивач подав до суду апеляційної інстанції клопотання про доручення до матеріалів справи висновку судового експерта ТОВ «Український центр судових експертиз» Дощечкіна О.І. за результатами проведення земельно-технічної експертизи у цивільній справі 3379/1304/20 від 31 січня 2022 року №2-31/01.

Колегія суддів відмовила у доручення до матеріалів справи вказаного висновку експерта, оскільки експертиза була проведена вже після ухвалення рішення судом першої інстанції, що оскаржується.

При цьому, стороною позивача у суді першої інстанції клопотання про проведення судової земельно-технічної експертизи або відповідні висновки експертів, не подавалися.

А відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Однак, колегія суддів не погоджується в повній мірі з мотивуванням суду першої інстанції щодо підстав відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення слід змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 05 листопада 2021 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 липня 2022 року.

Головуючий:

Судді: