Дата документу 24.06.2022
Справа № 501/3430/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючої судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу

позовом ОСОБА_1 , місце проживання реєстрації: АДРЕСА_1

до

відповідача ОСОБА_2 , місце проживання реєстрації: АДРЕСА_2

предмет та підстави позову: про стягнення заборгованості,

учасники справи:

представник позивача адвокат Талєров М.М.,

представник відповідача адвокат Станіславська А.В.,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 27.09.2021 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, який 13.05.2022 уточнив (а.с.94), згідно якого просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість по попередньому договору від 01.06.2007 в сумі 2 269 139,60 грн., що еквівалентно сумі 85306 доларів США станом на 15.09.2021 за курсом НБУ та судові витрати.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 1998 року, він та його колишня дружина ОСОБА_3 , на ринку 7-й кілометр займалися спільною підприємницькою діяльністю. Для потреб бізнесу вони брали кредити, та вчасно через поганий фінансовий стан не могли їх погасити.

Через скрутне фінансове становище, потребу повертати кредит у розмірі 217 000 доларів США, позивач змушений був продати належний йому будинок та земельну ділянку відповідачу за 303 000 доларів США. На виконання вказаної домовленості, позивач та відповідач 01.06.2007 уклали попередній договір, який посвідчено нотаріально.

Відповідно до попереднього договору відповідач повинен сплатити позивачу у банку суму кредиту позивача в розмірі 217000 доларів США, остаточний розрахунок повинен був мати місце при укладенні основного договору купівлі-продажу будинку та переоформлені його на ОСОБА_2 .

В цей же час позивач зі своєю колишньою дружиною почали процес розлучення, однак у дружини існували особисті зобов`язання перед кредиторами, тому за ініціативою кредитора, в особі управляючого банком ОСОБА_4 на будинок позивача накладено арешт, що стало перешкодою для укладення з відповідачем основного договору купівлі-продажу будинку і отримання з відповідача суми у розмірі 85306 доларів США.

Також, позивач вказує в позові, що у попередньому договорі не вказана конкретна дата укладення основного договору. Про розірвання договору в односторонньому порядку, відповідач до позивача не звертався, зобов`язання за попереднім договором у вигляді повного розрахунку за об`єкт нерухомого майна в розмірі 85306 доларів США не виконав.

В 2007 році відповідач звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним, який рішенням суду задоволено. На час подачі відповідачем позову в 2021 році і прийняття судом рішення від 04.08.2021, борг відповідача перед позивачем значно збільшився через зростання курсу долара.

Крім того, позивач стверджує в позові, що відповідач постійно уникав контактів з позивачем, але так як будинок та земельна ділянка залишалися власністю позивача, він не мав юридичного права через суд вимагати свої 85306 доларів США, і бажаючи хоч якимось чином закріпити свою можливість на отримання коштів та спонукати відповідача сплатити борг в 2020 році, позивач зареєстрував своє право на житловий будинок та розділив земельну ділянку на дві частини, маючи на увазі змусити відповідача сісти за «стіл переговорів» і мирним шляхом врегулювати майнові права сторін. Незважаючи на всі зусилля позивача, відповідач не йшов на переговори по суті свого боргу перед позивачем.

Основний договір, який передбачає перехід права власності від одного до другого не укладений, але судове рішення про визнання за ОСОБА_2 права власності на майно набрало законної сили, на підставі якого скасована реєстрація права власності позивача на будинок та визнано за ОСОБА_2 право власності на будинок і на земельні ділянки.

Позивач неодноразово намагався вирішити питання в досудовому порядку, але відповідач ухилявся від такого вирішення питання, що змусило його звернутись до суду із зазначеним позовом.

Одночасно позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, понесені при зверненні до суду, що підтверджуються документально.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 надала до суду відзив на позов, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову повністю (а.с.40-44), посилаючись на те, що факти викладені в позовній заяві не відповідають фактичним обставинам та нормам чинного законодавства України, оскільки батьки відповідача товаришували з позивачем та дружина позивача ОСОБА_3 звернулась до батьків відповідача з проханням або позичити кошти, або взяти на себе кредит, оскільки у неї існували кредитні та інші боргові зобов`язання, які терміново потрібно було погасити. Знаючи від батьків відповідача, що відповідач намагається отримати кредит на купівлю квартири, але питання все не вирішувалось, запропонували придбати в них належний їм будинок. Відповідач спочатку відмовився, оскільки питання придбання саме будинку в нього не стояло, планувалась купівля квартири. Згодом, піддавшись на вмовляння з боку батьків відповідача, він погодився придбати у позивача будинок

Між позивачем та відповідачем 01.06.2007 укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Шевченко В.М. щодо купівлі-продажу нерухомого майна та земельної ділянки, на якій це майно розміщено по АДРЕСА_3 .

Відповідно до договору від 02.07.2007 про внесення змін до попереднього договору, посвідченого приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Шевченко В.М. 01.06.2007 за реєстром №3258 внесено зміни щодо строку виконання попереднього договору від 01.06.2007 року за реєстром №3258, а саме продовжено строк до 01.01.2007 року.

Для купівлі вищезазначеного будинку та земельної ділянки відповідачем було отримано кредит у сумі 303 000,00 доларів США. Оскільки договір купівлі продажу не було можливості укласти одразу через наявні арешти, які позивач обіцяв зняти дуже швидко, але після передачі йому грошових коштів став ухилятися від підписання договору купівлі-продажу під різним надуманими причинами, термін укладання договору два рази переносився. Оскільки кредит відповідач вже сплачував, а будинок так і не отримав, відповідачу довелось звертатись до суду, крім цього банк-кредитор зі свого боку вимагав від ОСОБА_2 негайно передати в іпотеку майно, яке ним було придбано за кредитні кошти.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 20.07.2007 по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання дійсним та укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна, визнання права власності на нерухоме майне, зустрічному позову ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» про визнання виключного права на отримання майна в заставу (іпотеку) і зобов`язання укладення договору застави нерухомого майна, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено та за ним визнано право власності на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 . Зазначене рішення позивачем не оскаржувалось.

Представник відповідача, наголошує, що позивач, його колишня дружина та члени його сім`ї все одно залишились проживати в будинку, право власності на який за рішенням суду визнано за відповідачем. Всі вмовляння їх або звільнити будинок, або повернути кошти ігнорувалися.

Більше 7 років сторони перебували у різних судових спорах через борги позивача та його колишньої дружини та існували арешти з обтяженнями, які постійно накладались судами на майно відповідача, котре він придбав у позивача. Члени сім`ї позивача відмовились звільнити будинок, відповідач фактично на протязі 10 років був позбавлений можливості користуватись своїм майном, окрім цього був вимушений сплачувати кредит, який ще остаточно не погашено, через стрімке зростання курсу долару борг збільшився в рази.

В 2011 році ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» стягнув з відповідача та його батьків, які є поручителями, заборгованість за кредитним договором. З боку позивача, постійно вчинялись та продовжують вчинятися різноманітні дії для того, щоб повернути собі будинок.

Під час численних судових проваджень позивач жодного разу не виказував про те, що відповідачем сплачено кошти не в повному обсязі, навпаки жодного разу позивач не заперечував те, що продав відповідачу будинок.

У 2014 році, ОСОБА_1 виготовлена технічна документація із землеустрою щодо поділу земельної ділянки відповідача, кадастровий номер :02:001:0115. До ДП «Одеський інститут землеустрою» було дано документи, а саме державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 651390 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю, який видано на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29.12.2005 р. № 2-11714/05.

Відповідач стверджує, що внаслідок зазначених неправомірних дій позивача була поділена земельна ділянка кадастровий номер :02:001:0115 та сформовані дві нові земельні ділянки кадастровий номер :02:001:0281 та кадастровий номер :02:001:0280, які ОСОБА_1 намагався зареєструвати за собою, що також в черговий раз зробило не можливим зареєструвати земельну ділянку та будинок за відповідачем.

Всі дії позивача зумовили відповідача звернутись до поліції де роз`яснено стороні, що це цивільно-правові відносини та потрібно звертатись до суду.

Згодом, в черговий раз перевіривши відомості в реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідачем отримано інформаційну довідку згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до державного реєстратора із заявою про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Державним реєстратором Сербівської сільської ради, Кодимського району, Одеської області 17.10.2020 прийнято рішення №51616542 від 16.10.2020, на підставі якого внесено відповідний запис до реєстру та ОСОБА_1 став власником майна за адресою: АДРЕСА_3 . Підставою для винесення такого рішення стало рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29.12.2005 №2-11714/05.

Відповідачу довелось звертатись із позовом до Іллічівського міського суду Одеської області про скасування рішення, скасування запису про право власності, поновлення права власності.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області 04.08.2021 скасовано рішення державного реєстратора Сербівської сільської ради, Кодимського району Одеської області Петрик Вадима Дмитровича про державну реєстрацію права та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 54616542 від 16.10.2020, визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарчими спорудами та будівлями за адресою: АДРЕСА_3 , який складається в цілому з: одного кам`яного житлового будинку під літ. «А», загальною площею 104,9 м2, житловою площею 49,8 м2 та надвірних споруд: «Б» - літня кухня, літ. «В» - гараж, літ. «К» - кладова, літ. «Л» - навіс, літ. «М» - вбиральня, душ, № 1-4, І - дворові споруди. Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0280, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0563 га, за адресою: АДРЕСА_3 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0281, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0571 га, за адресою: АДРЕСА_3 .

Вищезазначене рішення суду позивачем не оскаржувалось.

Зазначені дії позивача вкотре змусили відповідача звертатись до суду за захистом своїх прав.

Представник відповідача категорично заперечує проти наявності будь якого боргу у відповідача перед позивачем. Вважає, що з урахуванням того, що тривалі більше семи років судові процеси, в яких позивач особисто приймав участь при розгляді справ та в нього було достатньо часу заявити про будь-які грошові вимоги до відповідача, якщо такі і були. З урахуванням того, що з моменту купівлі будинку та укладання всіх вищезазначених угод минуло вже 14 років, а позивач жодного разу не заявляв про те, що є наявною заборгованість за попереднім договором, представник відповідача вважає, що позивачем для такої вимоги пропущено строк позовної давності.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Талєров М.М. підтримав позовні вимоги, та просив їх задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення позову, просить суд відмовити в задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на пояснення, викладені у відзиві на позов.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 27.09.2021 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.21).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 18.10.2021 відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження, з призначенням справи до підготовчого судового засідання (а.с.30-31).

Представником відповідача адвокатом Станіславською А.В. 17.12.2021 надано до суду відзив на позов (а.с.40-43).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 13.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.84).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 01.06.2007 укладений попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Шевченко В.М. щодо купівлі-продажу нерухомого майна та земельної ділянки, на якій це майно розміщено по АДРЕСА_3 (а.с.6).

Згідно п.2.4 попереднього договору, загальна ціна основного договору визначається сторонами у грошовій сумі в гривнях, що складає 303 000 доларів США по курсу, розмір та порядок передачі якого визначений п.3 цього договору, а залишок грошової суми в гривнях повинен бути переданий при підписанні основного договору.

Відповідно до п.3 попереднього договору за домовленістю сторін, в доказ укладення основного договору та в забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, визначений аванс в розмірі 1 099 354 гривень що складає еквівалент 217 694 долари США на день укладення цього договору. Зазначену грошову суму ОСОБА_2 передав, в гр. ОСОБА_1 отримав до підписання цього договору в повному обсязі. Зазначена грошова сума є частиною загальної продажної ціни, вказаної в п.2.4 цього договору.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 04.08.2021 по справі №501/278/21 позовні вимоги ОСОБА_2 до державного реєстратора Петрик Вадима Дмитровича, ОСОБА_1 , третя особа - Відділ держреєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації прав та правового забезпечення виконавчого комітету Чорноморської міської ради про скасування рішення, скасування запису про право власності, поновлення права власності задоволено (а.с.7-10), згідно якого:

- скасовано рішення державного реєстратора Сербівської сільської ради, Кодимського району Одеської області Петрик Вадима Дмитровича про державну реєстрацію права та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 54616542 від 16.10.2020 року;

- скасовано запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 38697180 від 07.10.202, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 108, щодо права власності ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою по АДРЕСА_3 ;

- визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарчими спорудами та будівлями за адресою по АДРЕСА_3 , який складається в цілому з: одного кам`яного житлового будинку під літ. «А», загальною площею 104,9 м2, житловою площею 49,8 м2 та надвірних споруд: «Б» - літня кухня, літ. «В» - гараж, літ. «К» - кладова, літ. «Л» - навіс, літ. «М» - вбиральня, душ, № 1-4, I - дворові споруди;

- визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0280, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0563 га, за адресою по АДРЕСА_3 ;

- визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0281, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0571 га, за адресою по АДРЕСА_3 ;

- вирішено питання про судові витрати та витрати на правову допомогу.

Вказаним рішенням встановлено, що:

«Рішенням від 29 грудня 2005 року, винесеним Малиновським районним судом м.Одеси по цивільній справі №2-11714/05 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та визнано за ним право власності на житловий будинок, що знаходиться у АДРЕСА_3 та земельну ділянку загальною площею 0,1134 га, що розташована у АДРЕСА_3 .

Відповідно до попереднього договору від 01.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Шевченко В.М. (в реєстрі за № 3258), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов`язались у майбутньому укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна та за домовленістю сторін визначений аванс в розмірі 1099354 гривень, що складає еквівалент 217694 долари США. Зазначену грошову суму ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 до підписання цього договору.

Відповідно до договору від 07.06.2007 року про внесення змін до попереднього договору, посвідченого приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Шевченко В.М. 01.06.2007 року за реєстром № 3258 внесено зміни щодо строку виконання попереднього договору від 01.06.2007 року за реєстром №3258, а саме продовжено строк до 01.07.2007 року. Даний договір зареєстрований в реєстрі за № 3328, посвідчений приватним нотаріусом Шевченко В.М.

Відповідно до договору від 02.07.2007 року про внесення змін до попереднього договору, посвідченого приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Шевченко В.М. 01.06.2007 року за реєстром № 3258 внесено зміни щодо строку виконання попереднього договору від 01.06.2007 року за реєстром №3258, а саме продовжено строк до 01.08.2007 року. Даний договір зареєстрований в реєстрі за № 3787, посвідчений приватним нотаріусом Шевченко В.М.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 20.07.2007 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання дійсним та укладеним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно; зустрічному позову ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 про визнання виключного права на отримання майна в заставу (іпотеку) і зобов`язання укладення договору застави нерухомого майна позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено та за ним визнано право власності на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 20 липня 2007 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання дійсним та укладеним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно; зустрічному позову ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 про визнання виключного права на отримання майна в заставу (іпотеку) і зобов`язання укладення договору застави нерухомого майна визнано неподаною та повернуто апелянту.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 25.07.2007 року виправлено описку в рішенні Іллічівського міського суду Одеської області від 20 липня 2007 року, а саме у вступній, описовій, мотивувальній, резолютивній частині замість слів «зустрічний позов» читати «позов».

Відповідно до заяви від 21 травня 2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Слаєвою Р.К., зареєстрованого в реєстрі за №1670, ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса про видачу окремого свідоцтва про право власності на нерухоме майно на земельну ділянку площею - 0,0571 га та окремого свідоцтва про право власності на нерухоме майно на земельну ділянку площею - 0,0563 га, які розташовані на території: АДРЕСА_3 згідно схеми поділу земельної ділянки.

Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0280, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, площа земельної ділянки 0,0563 га, місце розташування: АДРЕСА_3 , відомості про нормативно правову оцінку ділянки відсутні.

Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0281, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, площа земельної ділянки 0,0571 га, місце розташування: АДРЕСА_3 , відомості про нормативно правову оцінку ділянки відсутні.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою АДРЕСА_3 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 54616542 від 16.10.2020 державним реєстратором Петрик В.Д. зареєстровано право власності за ОСОБА_1 .

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою АДРЕСА_3 , неодноразово було накладено арешт, а саме: відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження, б/н 19.06.2007 року Державною виконавчою службою, відповідно рішення Іллічівського міського суду Одеської області № 2-2046/07 від 20.07.2007 року, відповідно рішення Іллічівського міського суду Одеської області, б/н від 20.07.2007 року, відповідно заяви про реєстрацію обтяження об`єкта нерухомого майна № 11572 від 26.10.2007 року, відповідно постанови б/н від 24.10.2007 року Державною виконавчою службою м.Іллічівська, відповідно постанови б/н від 07.11.2007 року Державною виконавчою службою м.Іллічівська, відповідно рішення Іллічівського міського суду Одеської області б/н від 20.07.2007 року майно знаходиться в іпотеці ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с.28-31)».

Вказані обставини також підтверджуються копіями документів, наявних в матеріалах даної цивільної справи, які досліджено судом, а саме:

- копії договорів про внесення змін до попереднього договору (а.с.50-56);

- рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 20.07.2007 (а.с.106-109);

- ухвали апеляційного суду Одеської області від 19.12.2012 (а.с.117).

Також, судом досліджено копії:

- рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12.04.2013 по цивільній справі №2-217611 (а.с.48, 57-58), згідно якого стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1382789 грн.;

- витягу з кримінального провадження №0001591 за заявою ОСОБА_2 (а.с.61);

- інформації з державного реєстру нерухомого майна (а.с.62-68), тощо.

ІV. Оцінка Суду.

Відповідно до ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно зі статтею 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Відповідно до статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 01.06.2007 укладений попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Шевченко В.М. щодо купівлі-продажу нерухомого майна та земельної ділянки, на якій це майно розміщено по АДРЕСА_3 (а.с.6).

Згідно п.2.4 попереднього договору, загальна ціна основного договору визначається сторонами у грошовій сумі в гривнях, що складає 303 000 доларів США по курсу, розмір та порядок передачі якого визначений п.3 цього договору, а залишок грошової суми в гривнях повинен бути переданий при підписанні основного договору.

Відповідно до п.3 попереднього договору за домовленістю сторін, в доказ укладення основного договору та в забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, визначений аванс в розмірі 1 099 354 гривень що складає еквівалент 217 694 долари США на день укладення цього договору. Зазначену грошову суму ОСОБА_2 передав, в гр. ОСОБА_1 отримав до підписання цього договору в повному обсязі. Зазначена грошова сума є частиною загальної продажної ціни, вказаної в п.2.4 цього договору.

Разом з тим, рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 04.08.2021 по справі №501/278/21 позовні вимоги ОСОБА_2 до державного регістратора Петрик Вадима Дмитровича, ОСОБА_1 , третя особа - Відділ держреєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації прав та правового забезпечення виконавчого комітету Чорноморської міської ради про скасування рішення, скасування запису про право власності, поновлення права власності задоволено (а.с.7-10), згідно якого:

- скасовано рішення державного реєстратора Сербівської сільської ради, Кодимського району Одеської області Петрик Вадима Дмитровича про державну реєстрацію права та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 54616542 від 16.10.2020 року;

- скасовано запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 38697180 від 07.10.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 108, щодо права власності ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою по АДРЕСА_3 ;

- визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарчими спорудами та будівлями за адресою по АДРЕСА_3 , який складається в цілому з: одного кам`яного житлового будинку під літ. «А», загальною площею 104,9 м2, житловою площею 49,8 м2 та надвірних споруд: «Б» - літня кухня, літ. «В» - гараж, літ. «К» - кладова, літ. «Л» - навіс, літ. «М» - вбиральня, душ, № 1-4, I - дворові споруди;

- визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0280, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0.0563 га, за адресою по АДРЕСА_3 ;

- визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0281, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0.0571 га, за адресою по АДРЕСА_3 ;

- вирішено питання про судові витрати та витрати на правову допомогу.

Відповідно до частини першої статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Між сторонами основний договір не укладався, відповідач на підставі рішення суду набув право власності на нерухоме майно, яке є предметом договору купівлі-продажу нерухомого майна (будинку та земельної ділянки) за адресою по АДРЕСА_3 . Однак, ОСОБА_2 свої зобов`язання з оплати вартості товару у визначеному договором розмірі 303 000 доларів США не виконав. Сума боргу складається від різниці оговореної сторонами вартості нерухомого майна в попередньому договорі та авансу, сплаченого відповідачем США на день укладення цього договору складає 85 306 доларів США (303 000 - 217 694).

На підставі викладеного, суд доходить до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача зазначеної суми боргу.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Закріпивши принцип змагальності сторін, гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд сприяє особі в їх витребуванні, тим самим сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи (ч.1 ст.84 ЦПК України).

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24, 129).

Виходячи зі змісту ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Частиною першою ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 545 ЦК України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов`язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа.

Дані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 25 квітня 2012 року, справа № 6-24ц12.

Відповідач не надав доказів про проведення розрахунку з продавцем (позивачем) різниці вартості за спірне нерухоме майно у розмірі 85 306 доларів США (різниця оговореної сторонами вартості нерухомого майна в попередньому договорі та авансу, сплаченого відповідачем США на день укладення цього договору складає (303 000 - 217 694)).

Суд не бере до уваги письмові покази свідків ОСОБА_6 (а.с.121-122), ОСОБА_7 (а.с.123-124), оскільки такі покази не підтверджені письмовими доказами, щодо передачі грошових коштів.

Крім того, суд звертає увагу, що нормами права не передбачено, що поясненнями сторони та показами свідка може доводитися факт виконання зобов`язання за договором позики. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 липня 2018 року у справі №143/280/17 (провадження № 61-33033св18).

Посилання сторони відповідача на укладення між ОСОБА_2 та ВАТ «Райффайзен банк Аваль» 21.05.2007 кредитного договору №014/0049/74/75149 (а.с.44-46), як підставу повного розрахунку з позивачем оговореної за попереднім договором суми вартості нерухомо майна, суд не може прийняти до уваги, оскільки дані докази не підтверджують виконання зобов`язання за попереднім договором.

Щодо пропуску звернення до суду з даними вимогами, заявленими стороною відповідача, суд керується наступним.

Відповідно до положень ст.ст.256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ст.260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Згідно ст.ст.253-255 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) (ст.ст.261, 265, 266 ЦК України).

Відповідно до ст.267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

З юридично-правової точки зору, аналіз положень норм ЦК України щодо перебігу строку позовної давності, спливу цього строку та можливості визнання судом причин пропуску відповідного строку поважними, свідчить, що поважністю причин пропуску строку позовної давності є наявність обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову з моменту настання строку виконання грошового зобов`язання.

Для фізичної особи такими обставинами можуть бути документально підтверджені тяжке захворювання, тривале перебування поза місцем свого постійного проживання (наприклад, за кордоном) тощо.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободпередбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач як на підставу поважності пропуску строку позовної давності вказував на те, що він з моменту набуття рішенням законної сили і оформлення права власності відповідачем на себе, набуває право на звернення до суду, з вимогою до відповідача, виконати свої зобов`язання у відповідності до ст.ст. 509, 510, 526, 533 ЦК України про сплату ним остаточної суми за майно в розмірі 85306 доларів США.

Так, рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 20.07.2007 по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання дійсним та укладеним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно задоволено (а.с.128-129).

Разом з тим, рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 04.08.2021 по справі №501/278/21 позовні вимоги ОСОБА_2 до державного реєстратора Петрик Вадима Дмитровича, ОСОБА_1 , третя особа - Відділ держреєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації прав та правового забезпечення виконавчого комітету Чорноморської міської ради про скасування рішення, скасування запису про право власності, поновлення права власності задоволено (а.с.7-10).

Рішення суду набрали законної сили.

Тому, у системному аналізі вищенаведених норм права, об`єктивна можливість позивача захистити своє право виникла з моменту вирішення спору між сторонами щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно та набуття відповідачем права власності на спірне нерухоме майно.

З урахуванням наведеного, суд доходить до висновку, що причини пропуску позивачем строку позовної давності є поважними, за таких обставин є можливість розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таке рішення суду буде відповідати вимогам Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст.6 (право на справедливий суд), ст.13 (право на ефективний засіб юридичного захисту відповідача від неправомірних вимог позивача), ст.17 (заборона зловживання правами передбаченими цією Конвенцією), ст.1 Протоколу 1 (захист власності, право мирно володіти своїм майном).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтверджені.

Зокрема, згідно платіжного доручення від 27.09.2020 року (а.с.1) позивачем при подачі позову сплачено 2379,00 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача з урахуванням задоволення позовних вимог в сумі 2379,00 грн.

Крім того, відповідно до ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 18.10.2021 відстрочено позивачу ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі (а.с.30-31).

Ціна даного позову складає 2 269 139,60 грн., тобто містить вимогу майнового характеру. Отже, за вимогу майнового характеру повинно бути сплачено судовий збір, у розмірі 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання даної позовної заяви позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 2379,00 грн., що підтверджується квитанцією №ПН1614 від 27.09.2021 (а.с.1).

Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого складає 9516,00 грн.

Керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263-265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) заборгованість по попередньому договору від 01.06.2007 в сумі 2269139,60 грн., що еквівалентно сумі 85306 доларів США станом на 15.09.2021 за курсом НБУ.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 2379,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 9516,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко