Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Ваврушак Н. М., секретаря судового засідання Кушнарьової К.О., за участі представника позивача - адвоката Антоненко В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС України, Головного сервісного центру МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області територіального сервісного центру МВС № 1243, треті особи: Приватний виконавець Матвійчук Юлія Володимирівна, ОСОБА_2 , Дніпропетровська регіональна філія державного підприємства «Національні інформаційні системи», Державне підприємство «Національні інформаційні системи» про неможливості розпорядження належним майном про припинення та виключення з реєстру обтяження, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про неможливості розпорядження належним майном про припинення та виключення з реєстру обтяження, у якому просила суд:

-виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомості про реєстрацію обтяження об`єктом якого є легковий автомобіль «Chevrolet» модель «Lacetti NF486», номер об`єкта НОМЕР_1 , державний номер « НОМЕР_2 », боржник ОСОБА_2 , зареєстроване 25.11.2020 року 13:36:20 за № НОМЕР_3 , постанова про арешт майна боржника, серія та номер:63707293, видана 25.11.2020 року приватним виконавцем Матвійчук Юлієї Володимирівни.

- припинити обтяження легкового автомобіля марки «Chevrolet» модель «Lacetti NF486», номер об`єкта НОМЕР_1 , державний номер « НОМЕР_2 » боржник ОСОБА_2 , в зв`язку з тим, що на цей час власником автомобіля «Chevrolet» модель «Lacetti NF486», номер об`єкта НОМЕР_1 , державний номер « НОМЕР_4 », світло-сірого кольору, є ОСОБА_3 , обтяження накладене приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Юлією Володимирівною постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.11.2020 в 13:36:28, шляхом внесення відповідних даних до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.04.2012 року ОСОБА_3 придбала автомобіль «CHEVROLET» модель «LACETTI NF486», номер об`єкта НОМЕР_1 , світло-сірого кольору, про що отримала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 , виданого Криворізьким ВРЕВ УДАІ МВС України в Дніпропетровській області. Станом на день здійснення купівлі-продажу та перереєстрації вказаного автомобіля, будь-які обтяження на нього були відсутні.

Згідно відповіді Головного сервісного центру МВС регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Дніпропетровській області територіальний сервісний центр МВС №1243 отримала відповідь від 25.08.2021 №31/4-1243-51аз про те що відповідно до єдиного державного реєстру транспортних засобів, станом на 19.08.2021 року автомобіль «CHEVROLET» модель «LACETTI NF486», номер об`єкта НОМЕР_1 , державний номер « НОМЕР_4 », світло-сірого кольору належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В серпні 2021 року вона вирішила продати вищевказаний автомобіль, однак отримала відмову, оскільки за даними державного реєстру обтяжень рухомого майна приватним виконавцем Матвійчук Ю.В. накладено арешт на її автомобіль, як на власність боржника ОСОБА_2 , відносно якого перебуває виконавче провадження про стягнення боргу.

Позивач зазначає, що обтяження було накладено більше ніж через вісім років - 25.11.2020 з моменту набуття позивачем права власності на автомобіль - 25.04.2012. Вона є добросовісним набувачем легкового автомобіля «CHEVROLET» модель «LACETTI NF486», номер об`єкта НОМЕР_1 , державний номер « НОМЕР_4 », а накладення обтяження арешту порушує її право власності і перешкоджає вільному здійсненню нею права володіння, користування і розпорядження цим майном.

За вказаних обставин, а також посилаючись на порушення своїх прав, позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який просила задовольнити.

Ухвалою суду від 16.11.2021 року відкрито провадження та призначена справа до розгляду без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та витребувано документи.

Ухвалою від 13.12.2021 року розгляд справи відкладено, в зв`язку з відсутністю підтверджень отримання учасників процесу документів.

Ухвалою від 31.01.2022 року в зв`язку з відсутністю отримання відповідачем пакету документів, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач Головний сервісний центр МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області територіального сервісного центру МВС №1243 скористався правом подання відзиву, відповідно до ст.178 ЦПК України.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, зазначивши, за приписами статей 43, 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18 листопада 2003 р. №1255-IV, відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру обтяжень рухомого майна па підставі рішення суду або заяви обтяжувача. Записи до Державного реєстру обтяжень рухомого майна вносяться держателем або реєстраторами. Відповідно до порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затверджено постановою КМУ від 05 липня 2004 року №830 вказано, що відповідач є лише користувачем, а не реєстратором Державного реєстру обтяжень рухомого майна, та не наділений повноваженнями, щодо виключення відомостей з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, тому вони не є ані держателем ані адміністратором реєстру, не наділений повноваженнями внесення або видалення (вилучення) записів з нього. Крім того зазначили, що вони є відокремленим підрозділом, без статусу юридичної особи, не може бути самостійним учасником цивільного процесу. Тому вважають, що Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (філія ГСЦ МВС) є неналежним відповідачем даної цивільної справи.

Ухвалою від 16.05.2022 повторно витребувані докази по справі.

09.06.2022 ОСОБА_3 уточнила позовні вимоги зазначивши відповідачем 1: Головний сервісний центр МВС України, відповідач 2: Головний сервісний центр МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області територіального сервісного центру МВС №1243, та включивши до перечня учасників процесу в якості третьої особи: ДП «Національні інформаційні системи»

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити на підставах викладених в уточнені позовній заяві.

Представник відповідача Головний сервісний центр МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області територіального сервісного центру МВС №1243 до суду не прибув, надав клопотання про розгляд справи без його участі, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з їх безпідставністю, а також вказав на те, що позивачем було помилково визначено сервісний центр відповідачем по справі.

Представник відповідача Головного сервісного центру МВС України в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомлено, правом надання відзову на позов не скористався, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не відомо, письмових пояснень щодо вимог позивача не надали.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Суд, допитавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

У відповідності до ст.4,5 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

Згідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно до ст.316,317,319,328 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Судом встановлено, 25 квітня 2012 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 , виданого Криворізьким ВРЕВ УДАІ МВС України в Дніпропетровській області на автомобіль марки «CHEVROLET» модель «LACETTI NF486», тип легковий комбі-В, 2007 року випуску, світло-сірого кольору, об`єм двигуна 1598, номер шасі (кузова,рами) VIN- НОМЕР_6 , державний номер НОМЕР_4 .

У серпні 2021 року при підготовці до продажу свого автомобіля ОСОБА_3 дізнався про наявність заборони відчуження (арешт рухомого майна) від 25.11.2020 року, накладеного Приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Юлією Володимирівною, на підставі постанови про арешт майна боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: 19830, Черкаська область, Драбівський район, с.Криштопівка про заборгованості за кредитним договором №7-Ч/ЮО від 28.12.2017 року в розмірі 221743,42 грн. та судові витрати у розмірі 3326,16 грн. на користь ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал», що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 19.08.2021 року №74443379 та постановою про арешт майна боржника.

Згідно повідомлення Приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Матвійчук Юлії Володимирівни, на виконанні перебуває виконавче провадження №63707293 з примусового виконання виконавчого листа №712/835/20 від 17.09.2020 виданого Соснівським районним судом м.Черкаси, про стягнення солідарно з Приватного підприємства «Тур-Агро», ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» заборгованості за кредитним договором №7-Ч/ЮО від 28.12.2017 року в розмірі 221743,42 грн. та судові витрати у розмірі 3326,16 грн. В ході примусового виконання виконавчого провадження №63707293, постановою від 25.11.2020 накладено арешт на автомобіль CHEVROLET, модель «LACETTI NF486», реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN/номер шасі (кузова,рами) НОМЕР_1 , 2007 року випуску. Майно зареєстровано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі отриманої електронної відповіді Міністерства внутрішніх справ на запит №91127271 від 24.11.2020 року.

У відповідь на адвокатський запит Головний сервісний центр МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області територіального сервісного центру МВС №1243 повідомив, що в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, наявна інформація про накладення обмеження на автомобіль CHEVROLET LACETTI, номер об`єкта НОМЕР_1 , зареєстровано 25.11.2020 13:36:28 за №28321760 реєстратором: Матвійчук Юлією Володимирівною, приватний виконавець Черкаська область, документ-підстава: постанова про арешт майна боржника, серія та номер: 63707293, виданий 25.11.2020. У відповідності до п.41 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» затвердженого постановою КМУ №1388 від 07.09.1998 року зі змінами та доповненнями, забороняється перереєстрація на нового власника та зняття з обліку транспортних засобів, які перебувають в розшуку або щодо яких у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів є відомості про накладення арешту або заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію на підставі судового рішення чи постанови державного або приватного виконавця.

Суд зазначає, що Порядок реєстрації обтяжень рухомого майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна регламентується Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18.11.2003 № 1255-IV, Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 № 830 та Інструкцією про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 29.07.2004 № 73/5 наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2006 № 57/5, зареєстрованим в Мін`юсті 07.07.2006 за № 802/12676 «Про визначення реєстраторів Державного реєстру обтяжень рухомого майна».

Обтяженням, відповідно до статті 3 Закону «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.

Згідно з п. 2 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 р. № 830, державний реєстр обтяжень рухомого майна - єдина комп`ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження; держатель Реєстру - Мін`юст, що забезпечує ведення Реєстру; адміністратор Реєстру - державне підприємство, що належить до сфери управління Мін`юсту, що відповідає за технічне, технологічне та програмне забезпечення Реєстру, збереження та захист даних, що містяться у Реєстрі; реєстратори - суб`єкти, уповноважені держателем Реєстру надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймати заяви, видавати завірені витяги з Реєстру та виконувати інші функції, передбачені цим Порядком.

Підставою для внесення запису про припинення обтяження до Реєстру відповідно до ст.ст. 43 та 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та п. 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, є заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більш як на п`ять років. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру. Відомості про припинення публічного обтяження підлягають державній реєстрації протягом п`яти днів після його припинення. Проведення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган чи на уповноважену ним особу. Записи про обтяження, які втратили чинність, підлягають виключенню з Реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

В свою чергу, при здійсненні державної реєстрації обтяжень рухомого майна реєстратор Державного реєстру виконує суто механічну функцію по внесенню/виключенню до/з Державного реєстру відомостей про обтяження майна на підставах, передбачених чинним законодавством України. При цьому, реєстратор не уповноважений на прийняття владних управлінських рішень щодо накладення чи припинення обтяжень та на здійснення правової оцінки відомостей, що містяться у заявах.

Згідно з наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2006 № 57/5, зареєстрованим в Мін`юсті 07.07.2006 за № 802/12676 «Про визначення реєстраторів Державного реєстру обтяжень рухомого майна» реєстратором Державного реєстру обтяжень рухомого майна, зокрема, є адміністратор (ДП «НАІС») Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Вказані висновки також відображені у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.02.2020 у справі № 761/11267/18 (провадження №61-11447св19).

Із долученого витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вбачається, що обтяження у вигляді арешту накладалось для забезпечення виконання грошових зобов`язань іншої особи - боржника ОСОБА_2 , але позивачем не надано відповідного рішення суду про стягнення грошових коштів з останнього, на підставі якого було зареєстровано обтяження. Клопотань про витребування відповідних документів та інформації позивачем також не заявлялось. Позивачем не надано будь-яких належних і допустимих доказів для припинення забезпеченого арештом основного зобов`язання, зокрема, що рішення суду про стягнення грошових коштів втратило чинність, або є виконаним чи скасованим у встановленому порядку, у зв`язку з чим не доведено передумов для припинення відповідного обтяження і суд позбавлений можливості перевірити відповіднідоводи позивача, а тому виключення з реєстру запису про обтяження легкового автомобіля є передчасним.

Крім того, право на подання заяви про припинення обтяження до реєстратора Державного реєстру обтяжень рухомого майна належить лише обтяжувачу, яким в даному випадку не є відповідачі по справі Головний сервісний центр МВС України, Головного сервісного центру МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області територіального сервісного центру МВС №1243.

Відповідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона повинна відповідати за пред`явленим позовом.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 51, 175 ЦПК України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України та, з урахуванням ч. 5 ст. 12 ЦПК України, роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача.

Таким чином, суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України.

При цьому, позивачем було отримано відзив відповідача в якому наголошено на положеннях законодавства щодо неналежного відповідача.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо неналежного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження 14-61цс18)).

Відповідно до зазначеною постанови, для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

За змістом ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частин першої, третьої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частин першої, п`ятої-шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки на даний момент відсутні встановлені підстави для вчинення реєстраційних дій щодо припинення обтяження, яким є арешт рухомого майна, а також для виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна відповідного запису щодо реєстрації обтяження, отже, заявлена позовна вимога не ґрунтується на вимогах закону, а тому не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, тому сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн. покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15, 16, 22, 23, 1167, ЦК України, ст.ст. 3, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС України, Головного сервісного центру МВС регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області територіального сервісного центру МВС № 1243, треті особи: Приватний виконавець Матвійчук Юлія Володимирівна, ОСОБА_2 , Дніпропетровська регіональна філія державного підприємства «Національні інформаційні системи», Державне підприємство «Національні інформаційні системи» про неможливості розпорядження належним майном про припинення та виключення з реєстру обтяження відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений та підписаний 14.07.2022 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак