Провадження № 2/344/450/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.

секретаря Підхомної Н.М.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним, визнання права власності на спадкове майно, та вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання права власності на майно,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2014 року ОСОБА_1 , ОСОБА_5 звернулися в суд із позовом до ОСОБА_3 і просили:

- визнати недійсним шлюб між ОСОБА_3 та їх матір`ю ОСОБА_7 , укладений 17 лютого 2001 року, зареєстрований в окрузі Кук, штат Ілінойс, апостильований 02 грудня 2010 року;

- визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_5 право власності на спадкове майно, а саме трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 їх матері ОСОБА_7 .

В обґрунтування своїх вимог позивачі вказували, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла їх мати ОСОБА_7 , після її смерті відкрилася спадщина, зокрема на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 подали в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини як спадкоємці першої черги. Таку ж заяву про прийняття спадщини подав ОСОБА_3 із тих підстав, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_7 , який був зареєстрований 17 лютого 2001 року в Сполучених Штатах Америки.

Позивачі за первісним позовом вважали, що даний шлюб є недійсним, оскільки на момент його укладення ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , й цей шлюб був розірваний лише в 2005 році.

Для оформлення права на спадкове майно необхідні правовстановлюючі документи на спірну квартиру, однак ці документи знаходяться у відповідача, який відмовляється їх надавати. Вони зверталися у відповідні державні органи з заявою про виготовлення дубліката правовстановлюючих документів на квартиру, проте у видачі дублікату свідоцтва про право власності відмовлено на тій підставі, що документи оформлялися на ім`я особи, якій належало право власності, а власник їхня мати ОСОБА_7 , померла.

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та остаточно уточнивши позовні вимоги 12 березня 2018 року просив:

- визнати за ним право власності на 4/6 частини трикімнатної квартири загальною площею 89,4 м2, житловою площею 50,4 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що залишилась після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- стягнути в солідарному порядку з позивачів за первісним позовом кошти в сумі 33 050 доларів США.

В обґрунтування вимог зустрічного позову вказував, що в 2001 році, перебуваючи в США, він разом з ОСОБА_10 уклали шлюб за законодавством округу Кук, Іллінойс, який є дійсним та таким, що відповідає нормам міжнародного права.

В період перебування в шлюбі подружжя здебільшого за кошти ОСОБА_3 набуло у власність майно, зокрема трикімнатну квартиру загальною площею 89,4 м2, житловою площею 50,4 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , яку позивач за зустрічним позовом вважає спільною сумісною власністю подружжя.

Оскільки на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_10 шлюб вважався дійсним у силу положень частини п`ятої статті 39 СК України, ОСОБА_3 вважав, що може претендувати на частку дружини в спільному сумісному майні подружжя в порядку спадкування за законом як спадкоємець першої черги нарівні з позивачами за первісним позовом.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 12 березня 2015 року вказані позови об`єднано в одне провадження.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 14 лютого 2017 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача за зустрічним позовом ОСОБА_6 як нового власника ? частини спірної квартири.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 18 червня 2018 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 задоволено:

- визнано недійсним укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 17 лютого 2001 року шлюб, зареєстрований в окрузі Кук, штат Іллінойс, апостильований 02 грудня 2010 року;

- визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 право власності в рівних частинах по 1/2 частині за кожним на спадкове майно трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 89,4 м2, житловою площею 50,4 м2, у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання права власності на частину квартири та стягнення коштів відмовлено.

25 січня 2019 року ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 червня 2018 року та на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року та просив скасувати оскаржувані судові рішення як такі, що прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким:

- визнати за ним право власності на 4/6 частини спірної квартири;

- визнати дійсним шлюб, укладений з ОСОБА_11 .

Постановою Верховного Суду від 03 березня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 червня 2018 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року в частині задоволення первісного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним, визнання права власності на спадкове майно та в частині відмови в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання права власності на майно скасовано, справу у вказаній частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

25 березня 2021 року справу прийнято до провадження суддею Івано-Франківського міського суду Бабій О.М.

19 липня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник і представник ОСОБА_5 адвокат Павликівська Г.М. у судовому засіданні вимоги позову підтримали з мотивів наведених у позовній заяві. Зустрічні позовні вимоги не визнали, просили в зустрічному позові відмовити.

Також адвокат Павликівська Г.М. пояснила, що шлюб є недійсним, оскільки не можна визнавати шлюб частково дійсним з певного часу. На даний час співвласниками спірної квартири є ОСОБА_1 та ОСОБА_6 . ОСОБА_5 відчужив свою частку квартири ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу. Крім того, відповідач ОСОБА_3 вже звертався до суду із позовом про визнання права власності на 4/6 частини квартири, в задоволенні позову відмовлено, рішення набрало законної сили.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні вимоги позову не визнали, просили в задоволенні позову відмовити, а зустрічний позов підтримали, просили задоволити.

ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що з 1995 року він проживав з ОСОБА_12 в США. Його дружина ОСОБА_13 прилетіла до США в 1994 році, а повернулась до України 1995 року. На момент розірвання шлюбу ОСОБА_13 перебувала у США, вони розривали шлюб разом, а повернулась додому в 1998 році, вже коли шлюб було розірвано. В 2005 році ОСОБА_14 сама розірвала шлюб з ним та він не пам`ятає щоб писав заяву про розірвання шлюбу в Україні.

Згодом, в наступних своїх поясненнях та відповідях на питання ОСОБА_3 пояснив, що він почав жити з ОСОБА_12 в США з 1998 року, а до 1998 року він жив в США з дружиною ОСОБА_15 .

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_6 в судові засідання не з`являлась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, жодних заяв по суті справи від неї не надходило.

Представник відповідача виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судові засідання не з`являвся, подав заяву про розгляд справи без участі представника.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні дав покази в яких вказав, що з 1992 року по 2018 рік він перебував у США. В 1994 році свідок познайомився із ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_17 . В 1997 році ОСОБА_3 розлучився з дружиною ОСОБА_17 , на момент розірвання шлюбу ОСОБА_17 була в США. ОСОБА_17 свідок знав особисто та бачив в США.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні дав покази в яких вказав, що з він знає особисто ОСОБА_3 та знав його дружину ОСОБА_17 . ОСОБА_17 була в США приблизно в 1996 році, поїхала до України в 1999 році. ОСОБА_17 була дружиною ОСОБА_3 до 1997 року, у вересні 1997 року ОСОБА_17 ще була в США.

Судом задоволено клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_19 , але, як з`ясувалось пізніше, ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

З 26 грудня 1978 року ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому в Україні шлюбі з ОСОБА_20 , що підтверджується копією актового запису № 2390 (т. 1 а.с.10).

10 вересня 1997 року рішенням відділу з питань сімейних справ Окружного суду округу Кук штату Іллінойс, США, було зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_20 , про що на території України 25 січня 2005 року складено актовий запис № 107 (т. 2, а.с.4-6, 7-8, т. 1 а.с.11)

17 лютого 2001 року в приміщенні окружного суду округу Кук штату Іллінойс, США, між ОСОБА_3 і ОСОБА_7 зареєстрований шлюб. Апостиль на свідоцтві про реєстрацію шлюбу проставлений 02 грудня 2010 року (т.1 а.с.7-8).

Згідно з договором від 09 березня 2004 року ОСОБА_7 прийняла дольову участь у будівництві трикімнатної квартири АДРЕСА_4 (т.2 а.с.24-25).

30 вересня 2004 року ОСОБА_7 на підставі акта прийому-передачі прийняла від забудовника трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 89,4 м2, житловою площею 50,4 м2 (т. 2 а.с.25).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04 грудня 2004 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № 421 від 19 жовтня 2004 року, ОСОБА_7 є власником вказаної квартири (т.2 а.с.30).

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Івано-Франківську, Україна.

Згідно з довідкою Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори від 27 червня 2014 року №2083/02-14/1 у нотаріальній конторі заведена спадкова справа за № 1281/2008 до майна ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцями за законом після її смерті є дочка ОСОБА_1 та син ОСОБА_5 , які 27 вересня 2008 року та 09 серпня 2008 року відповідно подали заяви про прийняття спадщини (т.1 а.с.29).

На момент реєстрації в Україні в 1978 році шлюбу ОСОБА_3 і ОСОБА_20 , його розірвання в США в 1997 році та укладення в 2001 році шлюбу між ОСОБА_3 і ОСОБА_7 між УРСР (Україною) та США не існувало міжнародних договорів про правову допомогу у сімейних справах.

Закон України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» (далі Закон № 2709-IV), яким встановлено порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, набрав чинності з 1 вересня 2005 року.

Оскільки за загальним правилом, закріпленим у статті 58 Конституції України, закон не має зворотної дії в часі, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права, які діяли на момент їх виникнення.

Шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах запису актів громадянського стану (стаття 44 КпШС УРСР, чинного на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 159 КпШС УРСР акти громадянського стану реєструються у відділах реєстрації актів громадянського стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення) управлінь юстиції, у виконавчих органах сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад, у консульських установах та дипломатичних представництвах України.

Згідно з частиною третьою статті 160 КпШС УРСР реєстрацію одруження, розірвання шлюбу громадян України, які проживають за кордоном, проводять консульські установи і дипломатичні представництва України. Зазначені установи та представництва також приймають і розглядають заяви громадян про внесення змін, доповнень, поновлення та анулювання записів актів громадянського стану.

Позивач за зустрічним позовом не посилався на факт реєстрації розірвання шлюбу з ОСОБА_20 в консульській установі чи дипломатичному представництві України на території США як на підставу своїх вимог, відповідні докази не подавав.

Відповідно до частини третьої статті 197 КпШС УРСР розірвання шлюбів між громадянами України, здійснене поза межами України за законами відповідних держав, визнається дійсним в Україні, якщо обоє з подружжя в момент розірвання шлюбу проживали поза межами України.

Отже, для встановлення, чи визнавалося дійсним в Україні розірвання шлюбу між ОСОБА_3 і ОСОБА_20 , встановленню підлягає обставина місця проживання подружжя в момент розірвання шлюбу окружним судом США

Судом вживались заходи для встановлення вказаної обставини, з`ясувати це питання безпосередньо у ОСОБА_19 не можливо, оскільки вона померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним ОСОБА_3 уникав відповіді на це питання, та постійно плутався в своїх поясненнях. В своїх первісних заявах та поясненнях ОСОБА_3 вказував, що ОСОБА_19 не було в США на момент розірвання шлюбу та він вже потім передав їй рішення суду про розірвання шлюбу і вона його зареєструвала на території України.

Покази свідків суд оцінює критично, оскільки вони також не могли точно пам`ятати дати тих чи інших подій.

Представником позивачів за первісним позовом суду надано відповідь з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з якої вбачається , що ОСОБА_20 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 та згідно копії трудової книжки з 23 червня 1997 року вона прийнята на роботу на посаду санітарки радіологічного відділу, її звільнено з роботи 25 грудня 2012 року (т. 6 а.с.73-76).

Суд прийшов до переконання, що на час розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_20 в США 10 вересня 1997 року ОСОБА_13 перебувала в Україні, оскільки особа не може бути прийнята на роботу без її згоди та її присутності.

Як вказав у своїй постанові Верховний Суд, встановлення вказаних обставин, що є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій, має значення для правильного вирішення спору по суті та для висновку, чи визнавалося на території України розірвання за законами США шлюбу ОСОБА_3 і ОСОБА_20 та чи були наявні у ОСОБА_3 передбачені законодавством перешкоди для укладення в 2001 році шлюбу з ОСОБА_7 .

Отже, фактично ОСОБА_3 та ОСОБА_20 перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 грудня 1978 року по 25 січня 2005 року (коли було зареєстровано розірвання шлюбу на території України).

У частині першій статті 196 КпШС УРСР визначено, що шлюби між громадянами України, що проживають поза межами України, укладаються в консульських установах та дипломатичних представництвах України.

За змістом частини другої статті 196 КпШС УРСР у тих випадках, коли шлюби між громадянами України укладені поза межами України з додержанням форми шлюбу, встановленої законом місця його укладення, ці шлюби визнаються дійсними в Україні, якщо до визнання нема перешкод, що випливають зі статей 15-17 та 45 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 17 КпШС УРСР не допускається укладення шлюбу, зокрема, між особами, з яких хоча б одна перебуває вже в іншому шлюбі.

Тлумачення частин першої та другої статті 196 КпШС УРСР свідчить, що укладення шлюбу громадянами України за межами України в консульській установі або дипломатичному представництві прирівнюється до реєстрації такого шлюбу органами РАЦС на території України. Укладені поза межами консульської установи або дипломатичного представництва шлюби визнаються дійсними в Україні за двох умов:

1) додержання форми шлюбу, встановленої законом місця його укладення;

2) відсутність передбачених статтями 15-17 та 45 КпШС УРСР перешкод до укладення шлюбу.

Отже, встановленню підлягають обставини дотримання сторонами форми шлюбу, встановленої законодавством США, та наявність передбачених статтями 15-17 та 45 КпШС УРСР перешкод до укладення шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_7 із урахуванням висновків щодо визнання або невизнання на території України розлучення ОСОБА_3 з ОСОБА_20 .

В залежності від встановлених судом обставин застосуванню підлягають або норми статей 196, 197 КпШС УРСР щодо визнання на території України розлучення та шлюбу, здійснених за її межами, або положення статті 46 КпШС УРСР.

ОСОБА_3 та ОСОБА_7 уклали шлюбу на території США 17 лютого 2001 року, але шлюб з цього часу не може бути дійсним, оскільки станом на 17 лютого 2001 року ОСОБА_3 ще перебував у зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_20 .

Доводи ОСОБА_3 щодо дійсності розлучення проведеного у 1997 році не заслуговують на увагу, оскільки за змістом ч. 3 ст. 197 КпШС розірвання шлюбів між громадянами України, здійснене поза межами України за законами відповідних держав, визнається дійсним в Україні, якщо обоє з подружжя в момент розірвання шлюбу проживали поза межами України. В даному випадку, один з подружжя ОСОБА_21 проживала в Україні.

Тобто в розумінні норми ст. 196 КпШС УРСР шлюби між громадянами України, що проживають поза межами України повинні були бути укладені в консульській установі чи дипломатичному представництві України. А у тих випадках, коли шлюби укладені поза межами України з додержанням форми шлюбу, встановленої законом місця його укладення, ці шлюби визнавалися дійсними в Україні, якщо до визнання не було перешкод, що випливають із статей 15 - 17 та 45 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки на час укладення шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на території США, розлучення ОСОБА_3 у США не визнавалося за законами України, слід вважати, що той перебував у зареєстрованому шлюбі із іншою жінкою і такий шлюб за законами України не є дійсним.

За змістом частини першої статті 46 КпШС УРСР шлюб не може бути визнаний недійсним, якщо на час розгляду судом справи відпали ті обставини, які в силу закону були перешкодою до його укладення. Шлюб вважається дійсним з моменту, коли відпали ці обставини.

Якщо на час вирішення позову про визнання шлюбу недійсним відпали обставини, які відповідно до закону були перешкодою для його укладення (особа досягла шлюбного віку або була поновлена в дієздатності; померла особа, за наявності шлюбу з якою укладався новий шлюб, тощо), суд відмовляє в позові й одночасно визнає, що шлюб є дійсним починаючи з дня, коли відпала така перешкода (п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України»).

Як вказує Верховний Суд у своїй постанові, якою скасовано попередні рішення судів першої та апеляційної інстанції, у разі, якщо встановлені судами обставини передбачають застосування положень статті 46 КпШС УРСР, з`ясуванню підлягає той факт, чи відпали на момент розгляду справи про визнання шлюбу недійсним обставини, які в силу закону були перешкодою для укладення шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_7 , з урахуванням актового запису № 107 від 25 січня 2005 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області про реєстрацію розірвання шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_20 .

Суд прийшов до переконання, що на час розгляду справи про визнання шлюбу недійсним відпали обставини які перешкоджали укладенню шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , оскільки з 25 січня 2005 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_20 було розірвано, тому з 26 січня 2005 року шлюб укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 є дійсним.

Щодо застосування норми ч. 5 ст. 39 СК України слід зазначити наступне.

Частиною п`ятою статті 39 СК України передбачено, що якщо шлюб зареєстровано з особою, яка вже перебуває у шлюбі, то в разі припинення попереднього шлюбу до анулювання актового запису щодо повторного шлюбу повторний шлюб стає дійсним з моменту припинення попереднього шлюбу.

Наведена норма передбачає дійсність повторного шлюбу укладеного в порядку визначеному цим кодексом з моменту припинення попереднього. Тоді як в розумінні даного Кодексу шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя або оголошення його померлим, а також внаслідок його розірвання (ст. 104 СК України).

З урахуванням наведеного в задоволенні вимоги первісного позову про визнання шлюбу недійсним слід відмовити.

Щодо вимоги первісного позову про визнання права власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на спадкове майно та вимоги зустрічного позову про визнання права власності на 4/6 частини квартири, то судом встановлено наступне.

За приписами статті 45 СК України, недійсний шлюб (стаття 39 цього Кодексу), а також шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов`язків подружжя, а також прав та обов`язків, які встановлені для подружжя іншими законами України. Якщо протягом недійсного шлюбу особи набули майно, воно вважається таким, що належить їм на праві спільної часткової власності. Розмір часток кожного з них визначається відповідно до їхньої участі у придбанні цього майна своєю працею та коштами.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 набута ОСОБА_7 у 2004 році під час шлюбу, який на території України є недійсним в період з 17 лютого 2001 року по 25 січня 2005 року. Свою участь у придбанні даного майна належними та допустимими доказами відповідач-позивач за зустрічним позовом не довів.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спір між сторонами як за первісним так і за зустрічним позовами виник у зв`язку із поділом спадкового майна, а саме квартири АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що ОСОБА_7 особисте розпорядження на випадок своєї смерті (заповіт) не складала, а тому спадкування повинно відбуватися за законом.

ОСОБА_7 має двох дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , тому вони відповідно до статті 1261 ЦК України мають право на спадкування.

Оскільки, спірна квартира є особистою власністю ОСОБА_7 , а шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 був недійсним в момент набуття права власності, тому відповідно до статті 45 СК України у ОСОБА_3 відсутнє право на 1/2 частину квартири як спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною другою статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України).

Отже, спадкоємцями ОСОБА_7 є її діти ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , а також чоловік ОСОБА_3 , їх частки є рівними.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Але, після постановлення судом рішення 02 липня 2015 року та яке залишено в силі Апеляційним судом Івано-Франківської області 0-5 жовтня 2015 року, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрували за собою право власності на квартиру по 1/2 частки кожен, що підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т. 3 а.с.94, 99-102).

Крім того, 10 листопада 2015 року позивач ОСОБА_22 відчужив свою 1/2 частку відповідачці за зустрічним позовом ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу частини квартири.

На даний час співвласниками квартири АДРЕСА_2 є позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 та відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_6 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.3 а.с.128, 129).

Отже, на даний час право позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 відповідачем не порушено, тому немає підстав для визнання за ними права власності на спірну квартиру.

Окрім наведеного, щодо права позивача за зустрічним позовом на частку 4/6 у спірній квартирі суд звертає увагу і на те, що ОСОБА_3 вже звертався до суду з позовом про визнання права на 4/6 частки квартири АДРЕСА_2 з підстав укладення шлюбу з ОСОБА_11 в США.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 27 березня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2014 року в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_23 , ОСОБА_5 про визнання права власності на 4/6 частини квартири АДРЕСА_2 відмовлено.

Судом зокрема було встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до суду про визнання права власності на 1/2 частини даного майна, як спільної сумісної власності пережившого подружжя та 1/6 частини нарівні із спадкоємцями першої черги. На підтвердження вказаних вимог представив свідоцтво про шлюб зареєстроване між ним та померлою в окрузі ОСОБА_24 штат Іллінойс за законами США. Апостиль від 02 грудня 2010 року. При вказаних обставинах суд вважає, що квартира АДРЕСА_4 належала на праві особистої власності ОСОБА_7 , а доказів щодо спільної сумісної власності позивачем не надано, тому в позові про визнання права власності за ним на 4/6 частини квартири АДРЕСА_2 слід відмовити.

Крім того, що стосується його спадкування частки на рівні з іншими спадкоємцями, то позивач за зустрічним позовом такої вимоги не ставив, крім того, ним не оспорюється договір купівлі-продажу частки квартири, який укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .Під час попередніх розглядів цієї справи позивач за зустрічним позовом неодноразово змінював свої вимоги, відмовлявся від них, просив залишити без розгляду. Тому на даний час немає підстав для задоволення його позову про визнання права власності.

З огляду на наведене, в задоволенні первісного позову та задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Що стосується первісного позову, то позивачами не доведено порушення їх прав відповідачем, а щодо зустрічного то він не підлягає задоволенню за безпідставністю вимоги в одній частині, а в іншій частині позивач ОСОБА_3 не вірно визначився зі своїми вимогами та обрав невірний спосіб захисту свого права.

Що стосується розподілу судових витрат, то оскільки у задоволенні обидвох позовів відмовлено, витрати, які понесли сторони покладаються на них.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 15-17, 44, 46, 159, 160, 196, 197 КпШС УРСР, ст. 39, 45, 104 СК України, ст. 392, 1216, 1218, 1223, 1261 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 13, 81, 89, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним, визнання права власності на спадкове майно відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання права власності на майно відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бабій О.М.

Повний текст рішення складено та підписано 24 червня 2022 року.