13.12.2022 Справа 469/377/20
2/469/106/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 року смт.Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Гапоненко Н.О.,
за участю секретаря судового засідання Потриваєвої М.А.
учасники справи:
представник позивача Чепіга Д.О. - не з`явилася
відповідач ОСОБА_1 - не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
19 серпня 2020 року судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
У судове засідання представники позивача не з`явились, представник позивача Гребенюк О.С. надав заяву про розгляд справи за відсутності представника та підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання декілька разів не з`явився, причини неявок суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву суду не надав.
Оскільки відповідач неодноразово належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, суд вважає, що він не був обмежений у можливості повідомити суд про свою позицію щодо заявлених вимог та про причини неявок у судові засідання, а також надати суду відзив на позовну заяву, пояснення та клопотання, а тому вирішення справи за його відсутності відповідатиме завданням цивільного судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Зі згоди представника позивача суд постановив ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
З матеріалів справи судом встановлено, що 10 червня 2008 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послугу, якій погодився з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, сторони домовились про надання відповідачеві банківських послуг кредитної картки «Універсальна» з кредитним лімітом 1000,00 грн., базовою процентною ставкою по кредитному ліміту на момент підписання договору - 3,0% в місяць з розрахунку 360 днів на рік; строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії платіжної картки. Погашення заборгованості за кредитним договором проводиться як шляхом внесення коштів на картку клієнта , так і списанням банком коштів з платіжної картки (а.с.45, 130).
До Анкети-заяви позивачем надано підписану відповідачем довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 30 днів пільгового періоду, в якій зазначено, що базова відсоткова ставка становить 3,0% в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів на рік; розмір щомісячних платежів становить 7,0% від заборгованості, але не менш 50,0 грн. та не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів встановлено до 25 числа місяця, який слідує за звітним; визначено розмір та порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості та штрафу при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів, який становить 250,00 грн. + 5,0% від суми позову (а.с.46).
Позивачем також надано витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.47-52), які відповідачем не підписані.
Отримання кредитних карток відповідачем підтверджено довідкою про надання кредитних карток (а.с.44); строк дії останньої з карток до 03/19.
Отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою з особового рахунку (а.с.23-42, 106-126).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самі сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути уклад ений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Правові наслідки порушення зобов`язання у виді сплати неустойки передбачено і п.3 ч.1 ст.611 ЦК України.
Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, за змістом частини другої якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст.82 ЦПК) .
Як встановлено судом з наданих позивачем доказів, відповідач шляхом підписання анкети-заяви та довідки про умови кредитування погодив запропоновані позивачем умови кредитного договору, а саме отримання відповідачем кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту, вид кредитної картки «Універсальна», розмір кредитного ліміту 1000 грн., базову процентну ставкою по кредитному ліміту на момент підписання договору - 3,0% в місяць з розрахунку 360 днів на рік, що становить 36% річних; строк дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії платіжної картки; порядок та строки погашення заборгованості; види, порядок нарахування і розміри неустойки.
Докази того, що сторонами узгоджено зміну розміру процентів за користування кредитом та розмір процентів відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України і підстави їх нарахування, можливість сплати процентів за рахунок тіла кредиту (шляхом збільшення тіла кредиту), а також право позивача самостійно змінювати умови договору, позивачем суду не надані.
Отже, нарахування позивачем відповідачеві відсотків за користування кредитом за ставкою, відмінною від обумовленої ставки 36% річних, відсотків за ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі, відмінному від визначеного у частині 2 ст.625 ЦК України, який становить три проценти річних від простроченої суми, збільшення тіла кредиту за рахунок нарахованих відсотків суд вважає таким, що не відповідає вимогами законодавства та умовам укладеного сторонами договору.
Відповідно до погоджених сторонами Умов кредитування, за порушення строків платежів з оплати заборгованості за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів відповідач зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору, що складає 250 грн. + 5% від суми заборгованості.
Крім того, умовами погоджено обов"язок відповідача сплатити пеню за несвоєчасне погашення заборгованості.
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Таким чином, одночасне застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення, а саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, суперечить статті 61 Конституції України.
Враховуючи викладене, позивачем неправомірно нараховано та зараховано за рахунок платежів відповідача пеня на загальну суму 350 грн., що вбачається з розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку.
Отримання відповідачем кредитних коштів, здійснення виплат за кредитним договором підтверджено випискою за договором (а.с.106-127).
Обгрунтовуючи свої вимоги про стягнення з відповідача заборгованості, позивач надав розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що станом на 31 серпня 2015 року позивач нарахував відповідачеві заборгованість у сумі 712,65 грн., у тому числі загальний залишок заборгованості за тілом кредиту становить 623,10 грн., залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість становить 89,55 грн. З розрахунку також вбачається, що відповідачу нараховано відсотки за ставкою 43,2% річних у розмірі 752,01 грн починаючи з 01 квітня 2015 року (а.с.5-12).
Так як правомірність підвищення відсоткової ставки позивачем не доведена, нарахування відсотків за ставкою 43.2% річних є безпідставним, а тому суд враховує у розрахунку, що розмір нарахованих відсотків за період з 01 квітня 2015 року по 31 серпня 2015 року становить 626,68 грн., сплачено відсотків за вказаний період 802,71 грн., переплата за відсотками становить 176,03 грн.
Із розрахунку вбачається, що відповідачем погашено заборгованість за поточним тілом кредиту у розмірі 2028,21 грн., за простроченим тілом кредиту - 532,45 грн., за простроченими відсотками - 3023,78 грн..
Відповідно до позовної заяви та розрахунку, заборгованість за відсотками за користування кредитом відсутня.
Оскільки відповідач не виконав у повному обсязі зобов`язання щодо своєчасного і у повному обсязі повернення коштів за кредитним договором, він зобов`язаний сплатити заборгованість за кредитом та відсотки, нараховані відповідно до ст..625 ЦК України, тобто у розмірі 3% від простроченої суми, так як існування домовленості сторін щодо іншої ставки відсотків у разі застосування ст.625 ЦК України позивачем не доведено.
На підставі наданих доказів суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором станом у сумі 7724,48,05 грн., у тому числі заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 7606,03 грн. та заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит у порядку ст.625 ЦК України у розмірі 117,45 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -
у х в а л и в:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: