Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6291/20 Головуючий у 1-й інст. Драч Ю. І.
Категорія 68 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/6291/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Приватне підприємство « Українська дистрибуційна система», Приватне підприємство «Салікс», Товариство з обмеженою відповідальністю «СП САН Декор», ОСОБА_3 , про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою адвоката Грабчука Олександра Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 8 листопада 2021 року, постановлену під головуванням судді Драча Ю.І.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила що за час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем було створено приватне підприємство « Українська дистрибуційна система». Засновником та власником цього товариства зазначений відповідач, який 31 травня 2011 року закінчив формування статутного капіталу даної юридичної особи у розмірі 16000000 грн.

Окрім того, у власності ТОВ « Українська дистрибуційна система» перебувають й транспортні засоби, на які поширюється режим спільної сумісної власності подружжя.

Під час перебування у зареєстрованому шлюбі відповідачем створено приватне підприємство « Салікс», статутний капітал якого становить 379700 грн., та ТОВ « СП САН ДЕКОР» зі статутним капіталом 1500000 грн.

Позивачка стверджує, що зазначені підприємства були створені за рахунок спільних сумісних коштів подружжя й, відповідно, майно, яке зареєстроване за цими підприємствами та статутний капітал цих юридичних осіб, є також спільним сумісним майном її та відповідача.

Також вказує, що 27 серпня 2009 року ОСОБА_2 за спільні сумісні кошти придбано комплекс оптово-роздрібної торгівлі, який розташований в АДРЕСА_1 .

21 грудня 2009 року нею придбано житловий будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку (кадастровий номер :10:015:0022), розташовану в АДРЕСА_3 .

Оскільки вони з відповідачем не дійшли згоди щодо поділу вказаного майна, ОСОБА_1 просила визнати спірний житловий будинок та земельну ділянку спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею й відповідачем право власності на Ѕ частину даного нерухомого майна, за кожним.

Також просила стягнути із ОСОБА_2 8939850 грн. компенсації половини вартості майна, внесеного до статутних капіталів ПП « Українська дистрибуційна система», ПП « Салікс» та ТОВ « СП САН ДЕКОР».

Окрім того, просила визнати за нею право власності на Ѕ частину майна ПП « Українська дистрибуційна система», ПП « Салікс» та ТОВ « СП САН ДЕКОР».

30 липня 2021 року позивачка подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт (заборону на вчинення будь-яких дій, правочинів, реєстрації, перереєстрації, зняття з обліку тощо) на транспортні засоби: Ford Mondeo, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; Volkswagen Polo, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов номер НОМЕР_4 ; Volkswagen Polo, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , кузов номер НОМЕР_6 , Volkswagen Polo, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , кузов номер НОМЕР_8 .

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 2 серпня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт (вчинення будь-яких дій, правочинів, реєстрації, перереєстрації, зняття з обліку тощо) на транспортні засоби: Ford Mondeo, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; Volkswagen Polo, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов номер НОМЕР_4 ; Volkswagen Polo, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , кузов номер НОМЕР_6 , Volkswagen Polo, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , кузов номер НОМЕР_8 .

2 листопада 2021 року ПП « Українська дистрибуційна система» звернулося до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову». Заява обґрунтована тим, що позивачкою не конкретизовано, яке саме належне товариству майно вона вважає спільною сумісною власністю подружжя. Зміст позовної заяви свідчить про те, що транспортні засоби, на які накладено арешт, не є спірними.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 8 листопада 2021 року заяву ПП «Українська дистрибуційна система» задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 2 серпня 2021 року, скасувавши накладений арешт (вчинення будь-яких дій, правочинів, реєстрації, перереєстрації, зняття з обліку тощо) на транспортні засоби: Ford Mondeo, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; Volkswagen Polo, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов номер НОМЕР_4 ; Volkswagen Polo, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , кузов номер НОМЕР_6 , Volkswagen Polo, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , кузов номер НОМЕР_8 , які належать ПП « Українська дистрибуційна система».

В апеляційній скарзі адвокат Грабчук О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким відмовити ПП Українська дистрибуційна система» у задоволенні зяви про скасування заходів забезпечення позову.

Зокрема, зазначає, що зміст позовних вимог вказує на те, що зареєстроване за ПП « Українська дистрибуційна система» рухоме майно, є спільною сумісною власністю сторін й позивачка має право на компенсацію вартості Ѕ частини цього майна, а також Ѕ частини статутного капіталу підприємства. Висновок суду про те, що наявність арешту на автомобілі обмежує господарську діяльність цього підприємства, є помилковим, оскільки не обмежує його право користуватися даними транспортними засобами.

Вважає, що застосований судом вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на вказані транспорті засоби є співмірним із позовними вимогами та не підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник відповідача та третьої особи ПП «Українська дистрибуційна система»- адвокат Гуртовенко Р.М., не визнав доводи, викладені в апеляційній скарзі та звернув увагу на ту обставину, що наявність обтяження вказаного рухомого майна перешкоджає господарській діяльності ПП « Українська дистрибуційна система», яке не є відповідачем у спірних правовідносинах.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 та третьої особи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 158 ЦПК України суд може скасувати зходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі й задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа повинна довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

При вирішенні питання щодо скасування заходів забезпечення позову, вжитих на підставі ухвали від 2 серпня 2021 року, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що наявність арешту , який накладений на належні ПП Українська дистрибуційна система автомобілі, порушує права даного підприємства.

При цьому, судом також враховано зміст позовних вимог, оскільки, звертаючись до суду, ОСОБА_1 , зокрема, просила стягнути з відповідача на свою користь 1/2 частину вартості майна, внесеного до статутних капіталів ПП « Українська дистрибуційна система», ПП « Салікс» та ТОВ « СП САН ДЕКОР», що становить 8939850 грн. У свою чергу, можливість стягнення цих коштів не може ставитися в залежність від майбутніх дій відповідача щодо зміни розміру статних капіталів цих юридичних осіб.

Обґрунтованим є також й висновок суду про те, що накладення арешту на вказані транспортні засоби порушує права ПП Українська дистрибуційна система.

Таким чином, відсутні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з дотриманням вимог процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Грабчука Олександра Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 8 листопада 2021 року,- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: