14.07.2022 Єдиний унікальний номер 205/3469/22
Провадження № 2/205/2142/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 рік м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Бізяєва Н.О., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Новокадацької міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Новокадацької міської ради, в якій просить суд позбавити відповідача батьківських прав неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, вважаю, що даний позов не може бути прийнятий до провадження та підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити, у тому числі, повне ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін, їх місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У зазначеному позивачем суб`єктному складі осіб: позивач та третя особа: Служба у справах дітей Новокадацької міської ради, щодо місця проживання чи перебування, зазначено лише вулиці та номеру будинку, проте у якому саме населеному пункті проживає позивач та розташована Служба у справах дітей Новокадацької міської ради позивачем не зазначено.

Позивачем прізвище відповідача зазначено як ОСОБА_2 , проте, відповідно до наданих до матеріалів позовної заяви: копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серія НОМЕР_1 та копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 серія НОМЕР_2 , наданих до позовної заяви, мати малолітніх дітей значиться як: ОСОБА_5 , відомостей щодо зазначення іншого прізвища відповідача « ОСОБА_6 » - позовна заява та додані до неї матеріали не містять.

Крім того, в абзаці першому позовної заяви, позивач зазначає, що 10.05.2016 року уклав цивільний шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану районного управління юстиції актовий запис номер, від. Проте, яким саме відділом реєстрації актів громадянського стану було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, який номер актового запису, позивач не зазначає, як і не надає свідоцтва про шлюб до матеріалів позову, у додатках до позовної заяви також не міститься посилань про надання до позовної заяви вказаного позивачем свідоцтва про шлюб.

У цьому ж першому абзаці, позивач вказує на те, що шлюб між ними було розірвано 04.03.2021 р., однак, відповідного доказу підтвердження такого посилання позивача до позовної заяви не додано. У додатках до позовної заяви також не міститься посилань на надання вказаного доказу.

Також, в тексті позовної заяви, позивач вказує на наявність заборгованості по аліментам станом на 2022 р. в сумі 18000,00 гривень, однак не зазначає яким саме доказом підтверджується такі його посилання, не зазначає такий доказ, в разі його наявності, у додатках до позовної заяви і не додає до матеріалів позову.

При цьому, на порушення положень п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України, позивачем не зазначено та не підтверджено у позовній заяві, про неможливість отримання самостійно доказів, а саме: свідоцтво про шлюб, докази підтвердження розірвання шлюбу та заборгованості по аліментам.

Крім того, відповідно до вимог п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинана містити зміст позовних вимог, тобто - спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Позивач просить суд: позбавити відповідача батьківських прав неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з тим, не зазначаючи відомостей щодо особи відповідача.

Відповідно до п.10 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Проте, відповідного посилання подана позовна заява не містить.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (ч.1 ст.1 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до ч.3 ст.177 ЦПК України, у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

До матеріалів позову позивачем не надано доказів сплати судового збору за звернення до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, як і не зазначено у змісті позову про його сплату або підстави для звільнення позивача від сплати судового збору, з чого вбачається що позивачем судовий збір сплачено не було.

Разом з цим, позивачем надано до позовної заяви копію посвідчення серія НОМЕР_3 виданого 14.01.2016 р., про те, що пред`явник цього посвідчення має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

З цього приводу, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Пунктом 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №545/1149/17 (провадження №14-730цс19) зазначено, що «відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону №3674-VI, учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав».

Зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 року у справі №9901/311/19, постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі №490/8128/17, постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12.01.2022 року у справі №365/159/20, постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.12.2021 року у справі №521/17186/20.

Позов про позбавлення батьківських прав відповідача не вирішує питання прав чи обов`язків позивача як учасника бойових дій, а отже підстави для відступу від зазначених вище правових позиції Верховного Суду.

Наявності інших підстав визначених Закону України «Про судовий збір» для звільнення позивача від сплати судового збору, позивачем не зазначається та відповідних доказів не надається, клопотань або заяв про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, позивачем також не надано.

Відповідно до п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня становить 2481 гривні.

Таким чином, розмір судового збору, який підлягає сплаті при зверненні до суду з позовом немайнового характеру становить 992 гривні 40 копійок.

Враховуючи зазначене, позивачу також слід сплатити судовий збір за звернення до суду з даним позовом, або надати обґрунтовану заяву чи клопотання про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору та докази на підтвердження підстав для цього.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Як встановлено, позивачем у суб`єктному складі, зазначено також відповідача та третю особу та до матеріалів позовної заяви надано 2 екземпляри копії позовної заяви з доданми до неї матеріалами, проте в порушення п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України, у переліку додатків вказано лише про надання копії позовної заяви та додатків для відповідача, про надання копії позовної заяви та додатків до неї для третьої особи, у позовній заяві, в переліку додатків , не зазначено.

Також, слід зазначити, що відповідно до частин 1 та 2 статті 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Таким чином, копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів.

Відповідно до Порядку засвідчення копій документів, визначеного пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлювання документів» (ДСТУ 4163-2020), відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. Зазначеним вище способом повинна засвідчуватись кожна сторінка документа. Разом з тим, якщо копія документа охоплює декілька сторінок, позивач має право прошити та пронумерувати його копію та засвідчити належним чином лише останню його сторінку, зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №761/5894/17.

Проте, надані позивачем копії документів, не містять їх належного їх засвідчення відповідності оригіналам.

Суд зауважує, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до положень ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи зазначене, приходжу до висновку про необхідність залишення без руху даної позовної заяви з наданням позивачу строку подання оновленої позовної заяви із усуненням визначених вище недоліків позовної заяви з дотриманням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України та надання доказів сплати судового збору за звернення до суду з даним позовом, або клопотань чи заяви про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору і доказів що підтверджують такі обставини.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258-260, 353 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Новокадацької міської ради про позбавлення батьківських прав - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення визначених в ухвалі недоліків.

Роз`яснити, що в разі якщо у визначений строк недоліки не будуть усунені, позовна заява на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України буде вважаться неподаною та повернута позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: Н.О. Бізяєва

.