У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

27 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 759/18880/21

провадження № 61-12221ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шнайдера Сергія Володимировича на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про повернення коштів, стягнутих у якості виконавчого збору та зобов`язання вчинити дії,

В с т а н о в и в:

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про повернення коштів, стягнутих у якості виконавчого збору та зобов`язання вчинити дії.

Не погоджуючись з цим рішенням суду, 16 серпня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Шнайдер С. В. подав апеляційну скаргу після закінчення строків, установлених статтею 354 ЦПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про повернення коштів, стягнутих у якості виконавчого збору та зобов`язання вчинити дії.

05 грудня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Шнайдер С. В. (далі- заявник) звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 10 листопада 2022 рокута передати справу до апеляційного суду для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права і неправильно застосовані норми матеріального права. Зазначає, що рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року представником позивача отримано 28 січня 2022 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою представника позивача. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому продовжено і він діяв також на час подання апеляційної скарги заявником 16 серпня 2022 року. Останній у зв`язку із загрозою його життю та здоров`ю, перебував за межами міста Києва, а саме у Волинській області та повернувся лише 02 серпня 2022 року. За час перебування за межами м. Києва заявник хворів та проходив лікування. Зазначені обставини підтверджуються доданими да апеляційної скарги копією квитка на автобус від 02 серпня 2022 року та копією консультаційного висновку спеціаліста від 27 травня 2022 року. Однак, цим доказам апеляційний суд не надав належної оцінки. Крім того, заявник звертає увагу на позицію, викладену Касаційним адміністративним судом у постанові від 29 вересня 2022 року в справі № 500/1912/22, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дослідивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження ухвал судів першої та апеляційної інстанцій, визначених в пунктах 2, 3 частини першої цієї статті ЦПК, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі апеляційний суд виходив з того, що апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження та наведені заявником (апелянтом) підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду визнані судом неповажними.

Верховний Суд погоджується із висновками апеляційного суду, враховуючи таке.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Копія цього рішення суду отримана представником позивача ОСОБА_2 28 січня 2022 року.

Апеляційну скаргу на це рішення суду представник позивача - адвокат Шнайдер С. В. подав 16 серпня 2022 року після закінчення строків, установлених статтею 354 ЦПК України. В апеляційній скарзі він заявляв клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року вказуючи, що отримав його 28 січня 2022 року, проте у зв`язку із введеним на території України військовим станом з 24 лютого 2022 року був вимушений покинути м. Київ та тимчасово переїхати до Волинської області де проходив лікування. Зазначав, що позивач є особою з інвалідністю, а тому вона не мала змоги подати апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року вказані у клопотанні причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнано неповажними, апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали для подачі заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду із зазначенням підстав для поновлення строку.

На виконання вимог ухвали суду, 09 листопада 2022 року представник позивача - адвокат Шнайдер С. В. подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, в якій зазначив, що як представник ОСОБА_1 , він отримав 28 січня 2022 року оскаржуване рішення суду першої інстанції та мав на меті подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії рішення, проте 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан, у зв`язку із чим виїзд адвоката був здійснений в терміновому евакуаційному порядку, тому матеріали справи ОСОБА_1 залишились в його офісі у м. Києві. Адвокат Шнайдер С. В. до м. Києва повернувся 02 серпня 2022 року та подав апеляційну скаргу 16 серпня 2022 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про повернення коштів, стягнутих у якості виконавчого збору та зобов`язання вчинити дії.

Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Статтею 354 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

За частинами третьою, четвертою статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє в відкритті апеляційного провадження в порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Системний аналіз змісту частини третьої статті 357 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що на підставі вказаної процесуальної норми суд має право залишити апеляційну скаргу без руху з двох підстав: 1) якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або 2) якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку (у разі її неподання разом з апеляційною скаргою) або вказати інші підстави для поновлення строку (за умови визнання судом підстав, вказаних заявником у клопотанні про поновлення строку, неповажними).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Норми, які регулюють строки подання скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності.

Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).

У статтях 127, 357, 358 ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Однак суд апеляційної інстанції, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним особою, яка подає апеляційну скаргу, обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, встановити, чи є такий строк значним, та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з урахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти, чи є обставини, на які посилається заявник, такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 18 березня 2022 року № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 22 квітня 2022 року № 2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до рекомендацій Ради суддів України щодо роботи суддів в умовах воєнного стану від 02 березня 2022 року суддям необхідно виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків та по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану.

Запровадження воєнного стану може бути підставою, яка відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такими обставинами.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Саме по собі введення воєнного стану на території всієї держави, який продовжений (і на теперішній час), без посилання представника позивача на конкретні обставини, які були об`єктивно непереборними, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість саме позивачу своєчасному зверненню до суду у визначений законом строк, не може бути безумовною підставою для поновлення строку (постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 03 листопада 2022 року в справі № 560/15534/21).

Протягом дії воєнного стану суворе застосування судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами - може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду (постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29 вересня 2022 року в справі № 500/1912/22).

Причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими доказами. Під час воєнного стану поновленню підлягають лише процесуальні строки, порушені з поважних причин (повітряна тривога, відсутність електрозабезпечення, неможливість використання транспорту, ракетне чи інше збройне ураження території, де знаходиться адвокат та/або відповідний орган, окупація вказаної території тощо).

Апеляційний суд в оскаржуваній ухвалі правильно вказав, що саме по собі введення воєнного стану на території всієї держави, який продовжений і на теперішній час, без посилання представника позивача на конкретні обставини, які були об`єктивно непереборними, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість саме позивачу своєчасному зверненню до суду у визначений законом строк, не може бути безумовною підставою для поновлення строку.

Апеляційний суд зазначив, що ведення бойових дій на території Київської області (за даними Міністерства оборони України) відбувалося до 02 квітня 2022 року, по серпень 2022 року в місті Києві не ведуться активні бойові дії, що свідчить про те, що поточна обстановка в цій області є стабільною, а в умовах воєнного стану робота судів не була припинена. Відповідно до повідомлення, розміщеного на офіційному сайті, Київський апеляційний суд з 02 травня 2022 року працює у звичайному режимі. Представник позивача - адвокат Шнайдер С. В. при поданні апеляційної скарги не зазначив об`єктивних, непереборних причин неможливості подання апеляційної скарги після 02 квітня 2022 року та до часу її фактичного подання 16 серпня 2022 року, у тому числі засобами поштового зв`язку або електронного зв`язку.

Крім того, апеляційний суд критично оцінив посилання представника позивача - адвоката Шнайдера С. В. на неможливість подання апеляційної скарги у зв'язку із перебуванням у хворобливому стані та проходження лікування у Волинській області (за місцем евакуації) до 02 серпня 2022 року, оскільки наданий на підтвердження цих обставин консультаційний висновок спеціаліста від 27 травня 2022 року не містив інформації про період та вид (стаціонарний) лікування представника позивача. Разом із цим, позивач не була позбавлена права скористатися послугами іншого адвоката.

Верховний Суд також звертає увагу, що представник позивача - адвокат Шнайдер С. В. повернувся до м. Києва 02 серпня 2022 року, однак апеляційну скаргу подав лише 16 серпня 2022 року. Крім того, заявник не навів жодних мотивів неможливості подання апеляційної скарги у розумний строк, особливо враховуючи про обізнаність останнього із змістом оскаржуваного ним рішення суду першої інстанції ще з 28 січня 2022 року.

Із цього слідує висновок про те, що заявник (представник позивача) мав достатньо часу для оскарження рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку у визначений законодавством строк, однак скористався своїми процесуальними правами на власний розсуд.

Статтею 12 ЦПК України передбачена рівність прав учасників справи щодо здійснення процесуальних прав та обов`язків, передбачених Законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Смірнова проти України».

У своїх рішеннях ЄСПЛ також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням процесуальних строків (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Відповідно до правової позиції, яка міститься у рішенні ЄСПЛ у справі «Каракуць проти України», будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи. ЄСПЛ у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Висновки Київського апеляційного суду в ухвалі від 10 листопада 2021 року щодо відсутності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та щодо відмови у відкритті апеляційного провадження у справі є обґрунтованими, оскільки вони відповідають нормам чинного законодавства, якими регулюються спірні правовідносини.

Доводи касаційної скарги щодо поважності причин пропуску строку на подання апеляційної скарги фактично є аналогічними тим, які вказані заявником (представником позивача) при поданні ним апеляційної скарги.

При вирішенні питання про поновлення строків на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції врахував належним чином процесуальну поведінку особи під час розгляду справи та після ухвалення судового рішення, обізнаність особи про розгляд справи у суді, поважність причин, якими обґрунтовується пропущення встановленого законом строку на апеляційне оскарження та їх доведеність, тривалість строку, який пройшов з часу ухвалення судового рішення, отримання його заявником та подання апеляційної скарги, місце знаходження суду апеляційної інстанції, до якого мала бути подана апеляційна скарга, місце перебування особи, яка подавала апеляційну скаргу, відсутність належних доказів на підтвердження неможливості з поважних причин на подання апеляційної скарги, які прямо або опосередковано пов`язані із введенням воєнного стану в Україні.

Таким чином, із змісту касаційної скарги випливає, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності ухвали Київського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись частинами четвертою - шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шнайдера Сергія Володимировича на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про повернення коштів, стягнутих у якості виконавчого збору та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська