Справа № 681/1178/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року м.Полонне

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді Горгулько Н.А.

за участю секретаря судових засідань Гром С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін в м. Полонному цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Качмар А.І. звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням збільшених позовних вимог, просить стягнути Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) страхове відшкодування на користь ОСОБА_1 , що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страхове відшкодування на утримання у розмірі 180000 грн., а також пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 30018,08 грн., три відсотки річних у розмірі 5592,33 грн., інфляційні витрати у розмірі 13550,77, а всього разом 49161,18 грн., на користь ОСОБА_1 , що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - страхове відшкодування на утримання у розмірі 180 000 грн. та пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 30018,08 грн., три відсотки річних у розмірі 5592,33 грн., інфляційні витрати у розмірі 13550,77грн., а всього разом 49161,18 грн., а також понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 грн.

В обґрунтування вимог зазначила, що 20 жовтня 2020 року близько 14 год. 00 хв. на 12 км. автодороги Н-03 сполученням Житомир - Чернівці, в с. Перлявка, Житомирського району ОСОБА_4 , рухаючись на автомобілі «AUDI», д.н.з. НОМЕР_1 в напрямку м. Житомира здійснював буксирування транспортним засобом марки «PEUGEOT Expert», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 . Під час буксирування автомобіль марки «PEUGEOT Expert», д.н.з. НОМЕР_2 виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив дотичне зіткнення з автомобілем «КІА Magentis», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався у зустрічному напрямку та лобове зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2104» д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_7 , який також рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП водій автомобіля «ВАЗ 2104» ОСОБА_7 , загинув на місці події.

Відповідальність водія автомобіля марки «PEUGEOT Expert», д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП застрахована не була.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

17 листопада 2020 року на адресу відповідача було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах сина загиблого - ОСОБА_3 та доньки загиблого - ОСОБА_2 , з необхідними для прийняття рішення документами, а також направлено досудову вимогу із долученням банківських реквізитів ОСОБА_1 та копією свідоцтва про народження ОСОБА_7

14 грудня 2020 року відповідачем на адресу представників позивачів по довіреності ТОВ «ЮК «ЦЕНТР АВТОВИПЛАТ ПОЛІС» скеровано лист, яким повідомлено про необхідність долучення документів з відповідним переліком.

22 липня 2021 року на адресу відповідача скеровано заяву про долучення документів та виплату страхового відшкодування до якої долучено вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 22.06.2021 року.

Позивачем та її представником ТОВ «ЮК «ЦЕНТР АВТОВИПЛАТ ПОЛІС» надано відповідачеві усі необхідні документи для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, проте на день звернення до суду виплати страхового відшкодування в інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не проведено, відтак вважає, що порушено права останніх на отримання належного, згідно чинного законодавства України, страхового відшкодування у вигляді грошової виплати.

Ухвалою судді від 03 листопада 2021 року у справі відкрито провадження та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

14 грудня 2021 року відповідач надіслав відзив, в якому заперечував проти вимог позову, виходячи з того, що представник позивача, маючи в розпорядженні повне листування позивача з відповідачем, свідомо приховує повний зміст такого, що спотворює обставини справи та підтверджує безпідставність позовних вимог.

17.11.2020 року представником ОСОБА_8 на адресу МТСБУ було надіслано заяву про страхове відшкодування. Така заява була подана ним, як представником ОСОБА_1 , що діяла в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Відповідно до змісту такої заяви представник просив стягнути у формі безготівкового переказу кошти з МТСБУ на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 180000 гривень кожному, але надав для цього банківські реквізити ТОВ «ЮК «АВТОВИПЛАТ ПОЛІС», повноваження Шелепінського О.М. були підтверджені копією довіреності від ОСОБА_1 від 11.11.2020 року. У відповідь на таку заяву МТСБУ було направлено лист від 14.12.2020 року №3.1-01-6/37611, в якому зазначало, що для отримання відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника, необхідно надати до МТСБУ документи, серед яких: заява про страхове відшкодування від опікуна малолітніх осіб; банківські реквізити опікуна: завірений належним чином документ складений відповідною уповноваженою установою (вирок суду, постанова про відмову в порушенні кримінального провадження), що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП.

Така правова позиція МТСБУ ґрунтувалася на вимогах закону, та була чітко обґрунтована у згаданому вище листі, яким визначено, що законне представництво виникає на підставі сімейних правовідносин, зокрема ч.2 ст.14 Сімейного кодексу України (далі - СК України): якщо дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника.У випадку, якщо законний представник хоче вчинити правочин від імені малолітньої особи, підлягають застосуванню норми ст.240 ЦК України щодо передоручення: представник зобов`язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто. Він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє (ч.1). При цьому в обов`язковому порядку підлягають застосування обмеження визначені СК України, згідно з яким сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст.14).

Таким чином, право малолітніх на відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника не може бути передоручено іншим особам.

Отже, представник ОСОБА_8 не був уповноважений звертатися із заявою від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , оскільки довіреністю від 11.11.2020 року на вчинення таких дій його не було уповноважено, більше того можливість такого передоручення суперечить вимогам закону.

Тому, МТСБУ у своєму листі і просило надіслати особисту заяву про страхове відшкодування ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_2

18.02.2021 року, ігноруючи вимоги МТСБУ та закону ОСОБА_8 було направлено до МТСБУ досудову вимогу. Відповідно до змісту якої представник просив стягнути у формі безготівкового переказу кошти з МТСБУ на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 90 000 грн. кожному. А також представник вказав, що у МТСБУ наявний обов`язок перед потерпілими здійснити страхове відшкодування без встановлення вини особи, а також без відповідного рішення суду.

09.03.2021 року МТСБУ було направлено відповідь, в якій повторно підкреслило необхідність надання заяви про страхове відшкодування від ОСОБА_1 , а також про відсутність повноважень у ОСОБА_8 представляти інтереси ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Твердження представника про відсутність необхідності документа, складеного відповідною уповноваженою установою (вирок суду, постанова про відмову в порушенні кримінального провадження), що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП, були спростовані МТСБУ з чітким посиланням на норми закону. Ще при зверненні з першою заявою до МТСБУ представником було надано копію витягу з ЄРДР, відомості до якого внесені були на підставі ДТП, що мала місце 20.10.2020 року. Тому, підлягають застосуванню норми абз.4 п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон): якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг строку прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

22.07.2021 року ОСОБА_8 було направлено ще одну заяву, до якої долучено копію вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 22.06.2021 року у справі № 278/40/21, який набрав законної сили 23.07.2021 року. Таким судовим рішенням було визнано винним у ДТП ОСОБА_5 . Відповідно до змісту заяви представник просив стягнути у формі безготівкового переказу кошти з МТСБУ на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 180 000 грн. кожному.

29.07.2021 року МТСБУ було направлено відповідь, в якій черговий раз було наголошено про необхідність надання заяви про страхове відшкодування від ОСОБА_1 , а також про відсутність повноважень у ОСОБА_8 , представляли інтереси ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

06.09.2021 року ОСОБА_8 , продовжуючи ігнорувати закон та вимоги МТСБУ направив досудову вимогу, відповідно до якої просив стягнути у формі безготівкового переказу кошти з МТСБУ на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 90 000 грн. кожному.

01.10.2021 року МТСБУ надіслало лист про відмову у здійсненні регламентної виплати. Підставою для відмови була заява ОСОБА_1 про те, що винуватець ДТП - ОСОБА_5 повністю відшкодував для ОСОБА_1 моральні та матеріальні збитки, що виникли в результаті ДТП, загибелі її чоловіка та належного йому майна у розмірі 199 000 грн.

14 грудня 2021 року від представника відповідача надійшов відзив, в якому він зіслався на нотаріальну заяву ОСОБА_1 від 06.11.2020 року, яку для МТСБУ направив ОСОБА_5 . З огляду на зміст вказаної заяви винуватець ДТП повністю відшкодував заподіяні збитки, що відповідно до ч.1 ст.599 ЦК України, є підставою припинення зобов`язання. Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_5 повністю відшкодував збитки, тому зобов`язання як договірне, так і деліктне припинилися, що унеможливлює не лише виконання зобов`язання МТСБУ (повторне), так і звернення особи, яка має право на страхове відшкодування, до суду з відповідним позовом, тому просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до протоколу повторного автоматизовного розподілу судових справ, у зв`язку з поданням суддею Дідек М.Б. заяви про звільнення, справу передано для судді Горгулько Н.А.

13 травня 2022 року ухвалою судді Полонського районного суду Хмельницької області Горгулько Н.А. постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке.

20 жовтня 2020 року близько 14 год. 00 хв. на 12 км. автодороги Н-03 зі сполученням Житомир - Чернівці, в с. Перлявка, Житомирського району ОСОБА_4 , рухаючись на автомобілі «AUDI», д.н.з. НОМЕР_1 в напрямку м. Житомира здійснюючи буксирування транспортним засобом марки «PEUGEOT Expert», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 . Під час буксирування автомобіль марки «PEUGEOT Expert», д.н.з. НОМЕР_2 виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив дотичне зіткнення з автомобілем «КІА Magentis», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався у зустрічному напрямку та лобове зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2104» д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_7 , який також рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП водій автомобіля «ВАЗ 2104» ОСОБА_7 , загинув на місці події.

Відповідальність водія автомобіля марки «PEUGEOT Expert», д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП застрахована не була.

17 листопада 2020 року на адресу відповідача представником позивача було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах сина загиблого - ОСОБА_3 та доньки загиблого - ОСОБА_2 , з необхідними для прийняття рішення документами (а.с.6-10), а також направлено досудову вимогу із долученням банківських реквізитів ОСОБА_1 та копією свідоцтва про народження ОСОБА_7

14 грудня 2020 року відповідачем на адресу представників позивачів по довіреності ТОВ «ЮК «ЦЕНТР АВТОВИПЛАТ ПОЛІС» скеровано лист, яким повідомлено про необхідність долучення документів з відповідним переліком.

22 липня 2021 року на адресу відповідача скеровано заяву про долучення документів та виплату страхового відшкодування до якої долучено вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 22.06.2021 року (а.с.13).

Позивачем та її представником ТОВ «ЮК «ЦЕНТР АВТОВИПЛАТ ПОЛІС» надано відповідачеві усі необхідні документи, відповідно листа МТСБУ, для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування.

Проте на день звернення до суду виплати страхового відшкодування в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не проведено, відтак порушено права останніх на отримання належного, згідно чинного законодавства України, страхового відшкодування у вигляді грошової виплати.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Достовірними, відповідно до ст.79 ЦПК України є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

17.11.2020 року представником ОСОБА_8 на адресу МТСБУ було надіслано заяву про страхове відшкодування, така заява була подана ним, як представником ОСОБА_1 , що діяла в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Відповідно до змісту такої заяви представник просив стягнути у формі безготівкового переказу кошти з МТСБУ на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 180 000 гривень кожному, але надав для цього банківські реквізити ТОВ «ЮК «АВТОВИПЛАТ ПОЛІС», повноваження Шелепінського О.М. були підтверджені копією довіреності від ОСОБА_1 від 11.11.2020 року (а.с.26).

У відповідь на таку заяву МТСБУ було направлено лист від 14.12.2020 року №3.1-01-6/37611 (а.с.66), в якому зазначено, що для отримання відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника, необхідно надати до МТСБУ документи, серед яких: заява про страхове відшкодування від опікуна малолітніх осіб; банківські реквізити опікуна: завірений належним чином документ складений відповідною уповноваженою установою (вирок суду, постанова про відмову в порушенні кримінального провадження), що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП. Така позиція МТСБУ ґрунтувалася на вимогах закону, та була обґрунтована у листі.

Відповідно до ст.31 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особи віком до 14 років є малолітніми та наділені частковою цивільною дієздатністю. Даною нормою закону чітко визначено, які правочини можуть вчиняти такі особи. З огляду на те, що малолітні особи не мають повного обсягу цивільної дієздатності, їх можуть представляти їх законні представники (батьки, опіку чи піклувальники). Таке законне представництво виникає на підставі сімейних правовідносин, зокрема ч.2 ст.14 Сімейного кодексу України (далі - СК України): якщо дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника.

У випадку, якщо законний представник хоче вчинити правочин від імені малолітньої особи, підлягають застосуванню норми ст.240 ЦК України щодо передоручення: представник зобов`язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто. Він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє (ч.1). При цьому в обов`язковому порядку підлягають застосування обмеження визначені СК України, згідно з яким сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1ст.14).

Таким чином, право малолітніх на відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника не може бути передоручено іншим особам.

Отже, представник позивача ОСОБА_8 не був уповноважений звертатися із заявою від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , оскільки довіреністю від 11.11.2020 року на вчинення таких дій його не було уповноважено, більше того можливість такого передоручення суперечить вимогам закону. Тому, МТСБУ у своєму листі і просило надіслати особисту заяву про страхове відшкодування ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_2

18.02.2021 року ігноруючи вимоги МТСБУ та закону представником позивачки було направлено до МТСБУ досудову вимогу (а.с.67-68), відповідно до змісту якої представник просив стягнути у формі безготівкового переказу кошти з МТСБУ на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 90000 грн. кожному, а також представник вказав, що у МТСБУ наявний обов`язок перед потерпілими здійснити страхове відшкодування без встановлення вини особи, а також без відповідного рішення суду.

09.03.2021 року МТСБУ було направлено відповідь, в якій повторно підкреслено необхідність надання заяви про страхове відшкодування від ОСОБА_1 , а також зазначено про відсутність повноважень у ОСОБА_8 представляти інтереси ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.69).

Твердження представника про відсутність необхідності документу складеного відповідною повноваженою установою (вирок суду, постанова про відмову в порушенні кримінального провадження), що підтверджує відповідальність іншого учасника за скоєння ДТП, спростовуються посиланням на норми закону. Ще при зверненні з першою заявою до МТСБУ представником було надано копію витягу з ЄРДР, відомості до якого внесені були на підставі ДТП, що мала місце 20.10.2020 року. Тому, підлягають застосуванню норми абз.4 п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон): якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг строку прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

22.07.2021 року представником позивача ОСОБА_8 було направлено ще одну заяву (а.с.13), до якої долучено копію вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 22.06.2021 року у справі № 278/40/21, який набрав законної сили 23.07.2021 року (а.с. 27-28 зворотна сторона). Таким судовим рішенням було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 . Відповідно до змісту заяви представник просив стягнути у формі безготівкового переказу кошти з МТСБУ на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 180000 грн. кожному.

29.07.2021 року МТСБУ було направлено відповідь, в якій черговий раз було наголошено про необхідність надання заяви про страхове відшкодування від ОСОБА_1 , а також про відсутність повноважень у ОСОБА_8 , представляли інтереси ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.71)

06.09.2021 року ОСОБА_8 , продовжуючи ігнорувати закон та вимоги МТСБУ направив досудову вимогу. Відповідно до якої просив стягнути у формі безготівкового переказу кошти з МТСБУ на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 90 000 гривень кожному (а.с.72-73).

01.10.2021 року МТСБУ надіслало лист про відмову у здійсненні регламентної виплати (а.с.73 зворотна сторона). Підставою для відмови була нотаріально посвідчена заява ОСОБА_1 від 06.11.2020 року, про те, що винуватець ДТП - ОСОБА_5 повністю відшкодував ОСОБА_1 моральні та матеріальні збитки, що виникли в результаті ДТП, загибелі її чоловіка та належного йому майна у розмірі 199 000 грн. (а.с.77).

Обов`язковою передумовою виплати МТСБУ особі страхового відшкодування, яка має право на його отримання, є звернення такої особи із відповідною заявою (або її уповноваженого представника відповідно до вимог закону). При цьому ОСОБА_1 таку вимогу закону не виконала.

Заяви, які були надіслані представником ОСОБА_8 , не є належними документами оскільки, такий «представник» не є уповноваженою особою, відповідно змісту довіреності, на підставі якої він діяв, а також обмежень, що передоручення законного представництва прав малолітніх осіб. Так, у довіреності від ОСОБА_1 вона уповноважувала діями лише в її інтересах та від її імені, що не створює жодних правових наслідків для представництва ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (в тому числі і прийняття МТСБУ рішення про виплату їй страхового відшкодування).

Жодного документа в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від їх законного представника ОСОБА_1 щодо отримання нею страхового відшкодування на їх користь, внаслідок настання страхового випадку 20.10.2020 року, до МТСБУ не надходило, що унеможливлює не лише виплату для неї страхового відшкодування, а й розгляд такого питання та прийняття рішення МТСБУ.

Заявами від 17.11.2020 року та 22.07.2021 року представник позивача самостійно визначає розмір страхового відшкодування по 180000 грн. на кожного. Однак, в заявах від 18.02.2021 року та 06.09.2021 року він, розуміючи помилковість попередніх обрахунків визначав інший розмір - по 90000 грн. на кожного, ігноруючи норми Закону, яким чітко визначено порядок розрахунку розміру страхового відшкодування (регламентної виплати), а також ігнорувались вимоги МТСБУ, які ґрунтувались на приписах Закону, щодо надання необхідних документів.

Винуватець ДТП ОСОБА_5 повністю відшкодував позивачеві як моральну, так і матеріальну шкоду, що є підставою для відмови у здійсненні регламентної виплати МТСБУ.

Визначення розміру щомісячних платежів особам, через втрату ними годувальника, можливе лише після встановлення усіх осіб, які перебували на утриманні загиблого (як і тих, що мають право на відшкодування шкоди, так і тих, які не мають такого).

Відповідно до приписів п.27.2 ст.27 Закону, а також ч.2 ст.1200 ЦК України визначення часток, які підлягають відшкодуванню відбувається із врахуванням як самого потерпілого, так і працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди, а також осіб, які згідно з ч.1 ст.1200 ЦК України мають право на таке відшкодування.

Тобто, лише після встановлення зазначених осіб, суд може визначити законний розмір щомісячного відшкодування, яке може бути призначене до виплати особам, які мають на це право, відповідно до приписів закону.

Таким чином, судом не встановлено відповідної обставини, як і не надано жодних належних доказів, щодо кількості осіб, які перебували на утриманні загиблого, що є підставою для можливої подальшої виплати МТСБУ необґрунтованих і завищених страхових відшкодувань, у випадку, якщо у майбутньому інші утриманці ОСОБА_7 звернуться з відповідними вимогами. При цьому також варто враховувати ліміти страхових сум, якими обмежені страховики та МТСБУ, при визначенні розміру страхових відшкодувань чи регламентних виплат.

Довідка від 11.11.2020 року № 1626 (а.с.19) не є належним доказом.

З огляду на зміст ч.1 ст.77 ЦПК України, яка встановлює, що належними є докази, які містять інформацію про предмет доказування, вимоги позову визначають такий предмет доказування, що охоплює, в тому числі, обставину - кількість осіб, що перебували на утриманні у ОСОБА_7 станом на 20.10.2020 року. Вказана довідка містить інформацію про осіб, що зареєстровані та проживали за адресою мешкання загиблого: АДРЕСА_1 .

Факт реєстрації кількох осіб за однією адресою не знаходиться у прямому взаємозв`язку з можливістю перебування таких осіб на взаємному чи спільному утриманні, більше того ці обставини жодним чином не зумовлюють одна одну.

Тому, дана довідка не має ніякого доказового значення у даній справі, оскільки не підтверджує обставин, на які посилається позивач для обґрунтування своїх позовних вимог, тобто є неналежним доказом.

Відповідно до вимоги закону встановлюють максимально можливу суму страхового відшкодування, яке може бути виплачене особі, яка має на нього право. При чому максимальна виплата можлива за дотримання кількох умов, одними з яких є те, що по-перше, розмір завданої шкоди або дорівнює страховій сумі (ліміту виплати) або перевищує його; по-друге, особа належним чином підтвердила не лише своє право на отримання такого відшкодування, а й надала необхідні докази, тобто підтверджують факт завдання їй шкоди, і наявність підстав для здійснення їй виплати, а також розмір такої шкоди (при чому Закон чітко визначає які це повинні бути докази), позивачка визначає загальний розмір страхового відшкодування на двох дітей померлого в розмірі 360 000 грн.

П.27.1 ст.27 Закону зазначено, що загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, відповідно до абз.1 ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено розмір мінімальної заробітної плати 5 000 грн., що в перерахунку 36 мінімальних заробітних плат станом на 20.10.2020року становить 180000 грн. загальна сума відшкодування не може перевищувати страхових сум, встановлених на момент ДТП.

Відповідно до Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 566 від 09.07.2010 року установлено розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у розмірі 260000 грн. на одного потерпілого.

Шкода, пов`язана зі смертю потерпілого (до якої входить відшкодування утриманцям) входить до шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілих відповідно до ст.23 та 27 Закону відшкодування між утриманцями одного померлого здійснюється в рівних частинах, з обов`язковим вирахуванням частини на самого померлого, оскільки, інформації про доходи ОСОБА_7 позивачем не надано здійснюються розрахунки, виходячи з мінімальної заробітної плати, на момент вчинення дорожньо транспортної пригоди 20.10.2020 року.

При цьому враховуються мінімальні та максимальні межі такого відшкодування.

Зважаючи на те, що в позові відсутні посилання на норми закону, на підставі яких позивач визначає можливим стягнення пені, суд припускає, що він керувався ст.549 та ст.625 ЦК України.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто, стягнення таких санкцій можливе лише на наявності дотримання кількох умов, основною з яких є те, що між сторонами (боржником та кредитором) наявне грошове зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України. Так, ч.1 такої статті визначає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими

актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Одним із таких актів і є спеціальний Закон, який чітко визначає, що виплата страхового відшкодування можлива за дотримання усіх такого Закону (про які вже вказувалося вище). При цьому, у випадку, що всі інші вимоги закону дотримані особою (в тому числі і процедурні), яка має право на страхове відшкодування, виплата такого відшкодування можлива лише після звернення даної особи із заявою про виплату відшкодування.

Тобто, лише після звернення особи із відповідною заявою до МТСБУ за наявності для цього законним підстав, а також надання необхідних для цього документів, відбувається узгодження суми страхового відшкодування, а лише після цього у МТСБУ вже виникає зобов`язання.

22.06.2021 року вироком Житомирського районного суду Житомирської області у справі № 278/40/21 винуватця ДТП - ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто він є особою відповідальною за шкоду, заподіяну таким ДТП, була визначена рішенням суду.

09.12.2021 року МТСБУ отримано заяву, відповідно до якої винуватець ДТП повністю відшкодував для ОСОБА_1 моральну та матеріальну шкоду. На підтвердження такої обставини була додана нотаріально завірена заява ОСОБА_1 від 06.11.2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 , підтвердила, що нею було отримано від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 199000 грн. в якості повного відшкодування завданих для неї моральних та матеріальних збитків, що виникли в результаті вищевказаної ДТП, загибелі її чоловіка та пошкодження належного для нього майна, вказаною заявою підтвердила відсутність з її боку до ОСОБА_5 будь-яких претензій майнового та немайнового характеру з приводу наслідків ДТП, як на даний час так і на майбутнє повідомила, що завдана їй шкода відшкодована у повному обсязі.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

У випадках визначених п.41.1 ст.41 Закону на МТСБУ покладається обов`язок відшкодування шкоди на умовах визначених цим Законом, тобто, природа правовідносин, які виникають у такому випадку між винуватцем ДТП та МТСБУ, передбачає необхідність застосування положень закону щодо договору страхування.

Договір страхування є договором на користь третьої особи, тобто в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі (ч 1 ст.63 6 ЦК України).

За змістом ст.511 ЦК України у випадках, встановлених договором зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора, чим і виступає укладення договору на користь третьої особи.

Особливість правового стану вигодонабувача (третьої особи, на користь якої укладено договір страхування) полягає в тому, що йому належить право вимагати як від страховика виконання обов`язків за укладеним договором, так і від страхувальника - виконання обов`язків, які виникли внаслідок деліктного зобов`язання (узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладеною у постанові від 14 06 2017 року у справі № 6-2112цс 16).

Таким чином, потерпілому як кредитору, належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом

звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК України підстав.

Незалежно від того, ким було в повному обсязі відшкодовано шкоду (страховиком чи страхувальником) для потерпілої особи, відповідне зобов`язання вважається виконаним таким відшкодуванням.

Відповідно до ч.1 ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Тобто, у випадку, якщо страхувальник повністю відшкодував завдану внаслідок ДТП шкоду, грошове зобов`язання перед потерпілою особою вважається повністю виконаним і позбавляє права такої особи на звернення до страховика (а у випадках передбачених п.41.1 ст.41 Закону - МТСБУ) з метою повторного виконання зобов`язання.

З огляду на зміст вказаного вироку суду, винуватець ДТП повністю відшкодував заподіяні збитки, що відповідно до ч.1 ст.599 ЦК України є підставою припинення зобов`язання.

Тому, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_5 повністю відшкодовано збитки, зобов`язання як договірне так і деліктне припинилися, що унеможливлює не лише виконання зобов`язання МТСБУ (повторно), так і звернення особи, яка має право на страхове відшкодування до суду з відповідним позовом.

Незаважаючи на те, що відсутні підстави для застосування санкцій до відповідача, однак навіть строк з якого представник позивача визначає період, з якого нібито можна було стягнути такі, також не відповідає вимогам Закону, на які ж він сам і посилається в змісті позовної заяви, що невиплата страхового відшкодування у передбачений Законом 90-денний термін зводиться до рішення відповідача про відмову у виплаті страхового відшкодування та є таким, що суперечить нормам законодавства та порушує Конституційні права позивача.

З моменту звернення представника позивача, МТСБУ було відомо про наявність кримінального провадження стосовно винуватця ДТП, тому підлягали застосуванню норми абз.4 п.36.2 ст.36 Закону, відповідно до яких якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Рішення МТСБУ від 01.10.2021 року було прийнято в межах визначеного Законом 90-денного строку, відомості за фактом ДТП було внесено до ЄРДР 20.10.2020 року. В момент отримання заяви представника від 17.11.2020 року МТСБУ стало відомо про це, оскільки копія витягу з ЄРДР була долучена до заяви. Тобто з цього ж моменту розгляд справи призупинився.

На підставі наведеного, вважаючи недоведеним наявність у позивача права на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справ, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.81, 141, 263-265,280-282, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , що проживає в АДРЕСА_2 ,

в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживають в АДРЕСА_2 ,

Відповідач - Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), , місце знаходження м. Київ, Русанівський бульвар, 8, поштовий індекс 02002.

Суддя Н.А.Горгулько