Справа №760/8254/16-ц 2/760/3283/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

30 листопада 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі

головуючої судді - Усатової І.А.,

за участю секретаря судового засідання - Омелько Г.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства 'Дельта Банк' - Кадирова Владислава Володимировича до ОСОБА_1 , третя особа: Відділ державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві про звільнення майна з під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач у травні 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача про звільнення майна з під арешту та зазначив, що 25.03.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , був укладений кредитний договір № 0, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 70000,00 доларів США, на строк з 25.03.2008 по 26.03.2018 року. За умовами Кредитного договору Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, грошові кошти, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

У забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором, був укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , Іпотечний договір №80918 від 25.03.2008, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрований в реєстрі за № 7792, згідно з яким предметом іпотеки є:

- трикімнатна квартира загальною площею 78,60 кв.м., жилою площею 46,10 кв.м., що складається з трьох жилих кімнат, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності Позичальнику.

Зазначив, що 08.12.2011 між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

З посиланням на ст.ст 514, 516 ЦК України зазначають, що відповідно до вищевказаного Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по Кредитному договору.

Станом на 26.04.2016, Позичальник умови Кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов`язань згідно умов Кредитного договору. Однак зобов`язання не виконані, у зв`язку з чим, за Позичальником наявна заборгованість у сумі: 3 767 791, 64 грн. (Три мільйони сімсот шістдесят сім тисяч сімсот дев`яносто одна гривня 64 копійок) що складається:

-сума заборгованості за кредитом - 1 640 692, 60 (Один мільйон шістсот сорок тисяч шістсот дев`яносто дві гривні 60 копійок);

-сума заборгованості за відсотками - 2 127 099, 04 (Два мільйони сто двадцять сім тисяч дев`яносто дев`ять гривень 04 копійка).

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

02 грудня 2015 року АТ «Дельта Банк» на підставі інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 48841517, стало відомо наступне:

-12.03.2014 року Відділом державної виконавчої служби Солом`янського РУЮ у м. Києві, винесено постанову № 38273594 «про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження», якою накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , в тому числі на: трикімнатну квартиру загальною площею 78,60 кв.м., жилою площею 46,10 кв.м., що складається з трьох жилих кімнат, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , що знаходиться в іпотеці АТ «Дельта Банк» (Номер запису про обтяження: 5099397 від 25.03.2014).

-05.11.2013 року Відділом державної виконавчої служби Солом`янського РУЮ у м. Києві, винесено постанову № 40530409 «про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження», якою накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , в тому числі на: трикімнатну квартиру загальною площею 78,60 кв.м., жилою площею 46,10 кв.м., що складається з трьох жилих кімнат, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , що знаходиться в іпотеці АТ «Дельта Банк» (Номер запису про обтяження: 3374940 від 14.11.2013).

Відповідно до вищенаведеного, АТ «Дельта Банк» вважає що накладення вищезазначеного арешту(ів) на майно що передане в іпотеку AT «Дельта Банк», порушує право AT «Дельта Банк» як іпотекодержателя на переважне перед іншими кредиторами право задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Просять зняти арешт на трикімнатну квартиру загальною площею 78,60 кв.м., жилою площею 46,10 кв.м., що складається з трьох жилих кімнат, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , який накладено 12.03.2014 року Відділом державної виконавчої служби Солом`янського РУЮ у м. Києві, винесено постанову № 38273594 «про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження», що належить ОСОБА_1 (номер запису про обтяження: 5099397 від 25.03.2014). Зняти арешт на трикімнатну квартиру загальною площею 78,60 кв.м., жилою площею 46,10 кв.м.. що складається з трьох жилих кімнат, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , який накладено 05.11.2013 року Відділом державної виконавчої служби Солом`янського РУЮ у м. Києві, винесено постанову № 40530409 «про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження», що належить ОСОБА_1 (номер запису про обтяження: 3374940 від 14.11.2013).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи головуючим суддею визначено Лазаренко В.В.

Ухвалою судді від 13.05.2016 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 04.02.2019 головуючим суддею визначено суддю Усатову І.А.

Відповідач до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Судова повістка, що направлялася на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, повернулася до суду без вручення з відмітками поштового відділення адресат відсутній за вказаною адресою.

Про причину неявки суд до відома не поставив.

На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.

Представник позивача у позовній заяві просив проводити судові засідання без участі позивача та його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, позов підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього та враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріли справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України « Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно з ч.6 ст.3 Закону України « Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

За змістом ч.7 ст.3 даного Закону пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки.

Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Судом встановлено, що 25.03.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 70000,00 доларів США, на строк з 25.03.2008 по 26.03.2018 року. За умовами Кредитного договору Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, грошові кошти, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

У забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором, був укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , Іпотечний договір №80918 від 25.03.2008, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрований в реєстрі за № 7792, згідно з яким предметом іпотеки є:

- трикімнатну квартиру загальною площею 78,60 кв.м., жилою площею 46,10 кв.м., що складається з трьох жилих кімнат, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 що належить на праві власності Позичальнику.

08.12.2011 між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Як вбачається з єдиного державного реєстру судових рішень заочним рішенням від 19 листопада 2013 року Солом`янського районного суду м. Києва у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість за Кредитним договором № 0 від 25.03.2008 року в розмірі 886 704, 33 грн.

Також заочним рішенням від 16.12.2014 Солом`янського районного суду м. Києва у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено. В рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості у розмірі 1 635 645 грн. 93 коп., з яких: за кредитним договором №0 відсотки - 28 964 грн. 54 коп.; за додатковою угодою № 1 сума заборгованості за кредитом - 838 512 грн. 69 коп.; сума заборгованості за відсотками 768 168 грн. 69 коп., за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 25. 03. 2008 року, звернуто стягнення заборгованості за договором іпотеки № 80918 від 25. 03. 2008 року шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем АТ «Дельта Банк» на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 78,60 кв. м., житловою площею 46,10 кв. м., що складається з трьох житлових кімнат, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить іпотекодавцю на праві власності.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користу ванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно частиною першою ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов`язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. З ЗУ «Про іпотеку»).

За змістом частини шостої ст. З ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ч. 7 ст. З ЗУ «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

- передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку»;

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 48841517

-12.03.2014 Відділом державної виконавчої служби Солом`янського РУЮ у м. Києві, винесено постанову № 38273594 «про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження», якою накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , в тому числі на: трикімнатну квартиру загальною площею 78,60 кв.м., жилою площею 46,10 кв.м., що складається з трьох жилих кімнат, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , що знаходиться в іпотеці АТ «Дельта Банк» (Номер запису про обтяження: 5099397 від 25.03.2014).

-05.11.2013 Відділом державної виконавчої служби Солом`янського РУЮ у м. Києві, винесено постанову № 40530409 «про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження», якою накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , в тому числі на: трикімнатну квартиру загальною площею 78,60 кв.м., жилою площею 46,10 кв.м., що складається з трьох жилих кімнат, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , що знаходиться в іпотеці АТ «Дельта Банк» (Номер запису про обтяження: 3374940 від 14.11.2013).

Згідно з ч.ч.2 та 3 ст.12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у справі № 825/1764/16 від 19 червня 2019 року, накладення арешту на нерухоме майно, передане в іпотеку, є порушенням прав іпотекодержателя, який в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання, може звернути стягнення на предмет іпотеки.

У постанові в справі № 910/4772/17 від 10 квітня 2018 року Верховний Суд зазначив, що в разі, коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно.

При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки.

Згідно з п. 2 ч.1 ст.1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Враховуючи викладене вище правове обґрунтування, наявність судового рішення про звернення стягнення на передане боржником в іпотеку банку майно, суд вважає права позивача, як іпотекодержателя, порушеними, а вимоги про їх захист обґрунтованими.

Щодо визначеного позивачем способу захисту суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову та звільнення майна з під арешту.

Керуючись ст.ст.15, 16, 546, 572, 589, 590 ЦК України, Законом України « Про іпотеку», ст. ст.2,4,5, 12,13, 76-81, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Звільнити з-під арешту трикімнатну квартиру загальною площею 78,60 кв.м, житловою площею 46,10 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , згідно реєстраційного номеру обтяження 5099397 від 25.03.2014, арешт на яку накладено 12.03.2014 постановою ВДВС Солом`янського РУЮ у м.Києві в рамках виконавчого провадження №38273594.

Звільнити з-під арешту трикімнатну квартиру загальною площею 78,60 кв.м, житловою площею 46,10 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , згідно реєстраційного номеру обтяження 3374940 від 14.11.2013, арешт на яку накладено 05.11.2013 постановою ВДВС Солом`янського РУЮ у м.Києві в рамках виконавчого провадження №40530409.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Усатова І.А.