У Х В А Л А

Справа №348/160/22

06 липня 2022 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Нагорняк Г.М.,

з участю: позивачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

їх представника, адвоката - Госедла О.Д.,

відповідача - ОСОБА_3 ,

його представника, адвоката - Гандзюк І.Р.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, визнання права власності на частку у спільному майні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, визнання права власності на частку у спільному майні.

Просили суд ухвалити рішення, яким:

- усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом зобов`язання ОСОБА_3 , РНОКПП; НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 не чинити їм перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_2 , передати їм ключі від даної квартири та вселити їх до квартири АДРЕСА_2 ;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності запис про право власності номер 31445567 від 13.05.2019 року.

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , жителькою АДРЕСА_3 , право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 ;

- визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , жителем АДРЕСА_3 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 ;

- визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП; НОМЕР_1 , жителем АДРЕСА_1 , право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 .

В ході розгляду справи сторони подали до суду укладену і підписану мирову угоду між позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 .

Зазначена мирова угода долучена до справи.

За умовами укладеної між сторонами мирової угоди, сторони дійшли згоди про наступне:

1. «Сторона-2» - ОСОБА_2 , відмовляється в користь «Сторони-1» - ОСОБА_1 від своєї частки в квартирі АДРЕСА_2 , в зв`язку з чим, право власності «Сторони-2» на частку квартири АДРЕСА_2 переходить «Стороні-1» - ОСОБА_1

2. «Сторона-3» - ОСОБА_3 , відмовляється в користь «Сторони-1» - ОСОБА_1 від своєї частки в квартирі АДРЕСА_2 , в зв`язку з чим, право власності «Сторони-3» на частку квартири АДРЕСА_2 переходить «Стороні-2» - ОСОБА_1 .

3. Сторони визнають, що до «Сторона-1» - ОСОБА_1 переходить право власності на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 77,10 кв.м., житловою площею 49,4 кв.м., в тому числі виготовлення всіх необхідних документів та реєстрація права власності на цю квартиру.

4. За відмову «Сторони 3» - ОСОБА_3 від своєї частки у квартирі АДРЕСА_2 , «Сторона 1» - ОСОБА_1 передала 06 липня 2022 року - «Стороні-3» - ОСОБА_3 270000 грн. (двісті сімдесят тисяч гривень), як компенсацію за частку квартири «Сторони-3».

5. Витрати на оформлення правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_2 , включаючи витрати на реєстрацію права власності, «Сторона-1» - ОСОБА_1 несе самостійно.

6. У зв`язку з укладенням мирової угоди «Сторони» у справі, вважають спір врегульованим і підтверджують відсутність будь-яких претензій «Сторін» одна до одної, а також зобов`язуються не чинити перешкод «Стороні-1» у користуванні та обслуговуванні квартири АДРЕСА_2 та дотримуватись умов цієї угоди.

7. Витрати на професійну правничу допомогу кожна із «Сторін» несе самостійно.

8. Підписанням цієї мирової угоди «Сторони» підтверджують відсутність будь-яких претензій одна до одної щодо предмета спору.

9. «Сторони» стверджують, що дана мирова угода укладена в добровільному порядку, без тиску та обману, не внаслідок збігу тяжких обставин, умови «Сторонам» зрозумілі. Текст угоди прочитаний особисто кожною «Стороною», доповнень та зауважень не має.

10. «Сторони» у справі №348/160/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, визнання права власності на частку у спільному майні, просять суд затвердити укладену мирову угоду і закрити провадження у цій справі.

11. Процесуальні наслідки укладення мирової угоди, передбачені ст.207, 208, 256 ЦПК України «Сторонам» роз`яснені та зрозумілі.

12. «Сторони» вважають, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

13. Дана мирова угода складена в чотирьох примірниках: для Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області та по одному примірнику для кожної із «Сторін».

В судовому засіданні сторони по справі та їх представники підтримали укладену, підписану і подану до суду мирову угоду, просили затвердити її та закрити провадження у даній справі.

Вивчивши зміст підписаної сторонами мирової угоди, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ч.7 ст.49 ЦПК України, сторони можуть примиритися, у тому числі шляхом медіації, на будь-якій стадії судового процесу. Результат домовленості сторін може бути оформлений мировою угодою.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву на будь-якій стадії судового процесу. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією є ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд враховує, що одним із способів врегулювання спору між сторонами судової справи є укладення мирової угоди.

Мирова угода - це угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судової справи, розподіляють спірні права та обов`язки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу. Наслідком затвердження мирової угоди судом є припинення провадження по справі, а також встановлення, припинення чи зміна прав та обов`язків для сторін.

Разом з тим, вирішуючи дане питання, суд має з`ясувати чи не суперечать умови мирової угоди вимогам закону.

Згідно поданої до суду позовної заяви, сторонами в даному спорі є позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 .

Як зазначено вище, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін, тобто вона може бути укладена між позивачем (позивачами) і відповідачем (відповідачами), шляхом взаємних поступок між стороною позивача та відповідача.

Натомість, як вбачається із укладеної мирової угоди по даній справі, зокрема із п.1: «Сторона-2» - ОСОБА_2 , відмовляється в користь «Сторони-1» - ОСОБА_1 від своєї частки в квартирі АДРЕСА_2 , в зв`язку з чим, право власності «Сторони-2» на частку вказаної квартири переходить «Стороні-1» - ОСОБА_1 .

Таким чином, аналізуючи зазначений пункт мирової угоди, суд приходить до висновку, що взаємна поступка має місце між позивачем ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 , а не між позивачем та відповідачем, що на переконання суду не відповідає вимогам ч.1 ст.207 ЦПК України, оскільки згідно позовних вимог позивач ОСОБА_2 претендував на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 .

Крім того, в мировій угоді сторонами не вказано розмір частки, від якої відмовляється відповідач ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 , лише зазначено, що останній відмовляється «від своєї частки», що на думку суду не відповідає вимогам закону, оскільки у разі затвердження судом мирової угоди, ухвала суду являється виконавчим документом згідно ч.2 ст.208 ЦПК України і має відповідати вимогам, встановленим ЗУ «Про виконавче провадження».

Також, сторонами не виконано вимогу ч.2 ст.207 ЦПК України, оскільки спільної письмової заяви про укладення мирової угоди між ними та її затвердження до суду не надходило.

Суд констатує, що у відповідності до п.1 ч.5 ст.207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними.

Враховуючи наведене, суд констатує, що вищевикладені умови мирової угоди суперечать закону та є невиконуваними, оскільки сторони фактично просять визначити перехід права власності на майно від позивача ОСОБА_2 до позивача ОСОБА_1 , а також в її змісті не зазначено розмір частки, від якої відмовляється відповідач ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 .

Викладаючи текст мирової угоди, сторони просять суд визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , зокрема шляхом відмови позивача ОСОБА_2 від своєї частки у даному майні, що на думку суду не узгоджується з вимогами закону.

Реалізувати право на відчуження майна, в тому числі шляхом укладення між собою відповідних договорів, позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_1 мають можливість в позасудовому порядку, адже відповідно до вимог ст.4 ЦПК України, суд розглядає справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів осіб, та не уповноважений посвідчувати договори між сторонами, підміняючи функції нотаріуса.

Отже, предмет мирової угоди в цій частині не співвідноситься з предметом позову.

Сторонами не враховано, що мирова угода не є правочином, який вчиняється за загальними правилами цивільного законодавства. Мирова угода є різновидом зобов`язання, яке виникає на підставі договору, укладеного за взаємною згодою сторін у письмовій формі та затвердженого судовим рішенням (ухвалою).

Суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами.

Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини одночасно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін. Умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до предмету спору, так як набуття права власності, перехід права власності та відчуження нерухомого майна визначається цивільним законодавством.

Суд вважає, що сторони в даному випадку, шляхом укладення мирової угоди намагаються здійснити відчуження нерухомого майна, однак такий порядок укладення угод щодо відчуження та набуття у власність майна суперечить чинному законодавству.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні поданої суду мирової угоди та продовжити судовий розгляд цивільної справи 348/160/22 за позовомОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, визнання права власності на частку у спільному майні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.49, 207, 208, 255, 256, 258, 259, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В затвердженні мирової угоди, укладеної між позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 , в межах цивільної справи 348/160/22 за позовомОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, визнання права власності на частку у спільному майні відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст ухвали

складено 11.07.2022 року.