№ 207/830/22
№ 2/207/679/22
22 грудня 2022 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Бистрової Л.О.
при секретарі Пономаренко В.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янське Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в особі законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування,
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в особі законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, в якому просить усунути ОСОБА_2 від права на спадкування після померлого ОСОБА_4 на спадкову масу - житловий будинок АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Постановою Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори встановлена неможливість вчинення нотаріальної дії - видачі про право на спадщину за законом після смерті громадянина України - ОСОБА_5 , громадянки України - ОСОБА_6 (спадкова справа №339/2009), на ім`я громадянина України - ОСОБА_1 , спадкова маса - житловий будинок АДРЕСА_1 з підстав відсутності документів підтверджуючих врегулювання усунення від права спадкування згідно ст.1224 Цивільного кодексу України, яка передбачає усунення від спадкування на підставі рішення суду та статті 1258 Цивільного кодексу України.
Так, спадкодавець ОСОБА_5 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , був братом позивача - ОСОБА_1 .
ОСОБА_5 мав сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який згідно до вироку Баглійського районного суду м.Дніпродзерижнська Дніпропетровської області від 10.06.2009 року по справі №1-311/2009 06.03.2009 року завдав умисні тілесні ушкодження, від яких настала смерть його бабусі - ОСОБА_6 та призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі.
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно до наданої інформації померлий ОСОБА_4 мав сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який і є відповідачем у справі.
Таким чином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 має бути усунутий від права на спадкування після померлого ОСОБА_4 щодо спадкового майна ОСОБА_6 - житловий будинок АДРЕСА_1 . Інше спадкове майно відсутнє.
Позивач в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без йогох участі та про відсутність заперечень проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Причини неявки суду невідомі.
Відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивачі проти заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч.1 ст.280 та відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що Відповідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мав батьків: мати - ОСОБА_6 та батька - ОСОБА_7 .
Згідно свідоцтва про смерть № НОМЕР_2 Шевченко ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Згідно до вироку Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.06.2009 року по справі №1-311/2009 06.03.2009 року причиною смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 були умисні тяжку тілесні ушкодження, в наслідок дій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..
Після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_2 .
Відповідно до Спадкової справи №339/2009, наданої завідувачем Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Чернявською Л.Г., спадкоємцями житлового будинку АДРЕСА_2 після ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 стали: 1/3 частини є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 1/3 частини є її син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , 1/3 частини є її син ОСОБА_5 .
Спадкодавець ОСОБА_5 , відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис № 59, який мав сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно до наданої інформації померлий ОСОБА_4 мав сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4
Постановою Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори встановлена неможливість вчинення нотаріальної дії - видачі про право на спадщину за законом після смерті громадянина України - ОСОБА_5 , громадянки України - ОСОБА_6 (спадкова справа №339/2009), на ім`я громадянина України - ОСОБА_1 , спадкова маса - житловий будинок АДРЕСА_1 з підстав відсутності документів підтверджуючих врегулювання усунення від права спадкування згідно ст.1224 Цивільного кодексу України, яка передбачає усунення від спадкування на підставі рішення суду та статті 1258 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Ст.4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3)показаннями свідків.
Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до матеріалів спадкової справи № 339/2009, відкритої після смерті ОСОБА_6 , вбачається, що із заявами про прийняття спадщини до нотаріусів звернулись: позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_5 .
Таким чином три спадкоємці за законом першої черги після смерті ОСОБА_6 , звернулись до нотаріуса та виразили свою волю щодо спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 .
Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч.1 ст.1224 Цивільного кодексу України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя.
Відповідно до Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 № 7 вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги в частині усунення від права на спадкування відповідача після смерті ОСОБА_6 , сторона позивача посилається, зокрема, на той факт, що ОСОБА_4 , який є батьком відповідача ОСОБА_2 умисно позбавив життя свою бабцю, тобто ОСОБА_6 .
Відповідно до ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя.
Як роз`яснено в п.4 Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.013 року № 24-753/0/4-13: «Усунення від права на спадкування спадкоємців за законом та за заповітом можливе виключно на підставі рішення суду. За змістом ч. 1 ст. 1224 ЦК України підставою для позбавлення права на спадкування є умисне позбавлення життя спадкодавця чи будь-якого з можливих спадкоємців або вчинення замаху на їхнє життя. Оскільки діяння, зазначені у ч. 1 цієї статті, є кримінально караними, то вони повинні бути підтверджені вироком суду, постановою про закриття кримінальної справи з нереабілітуючих підстав, які є самостійною та достатньою підставою для усунення від права на спадкування».
Коло осіб, позбавлення життя яких усуває особу від права на спадкування, є вичерпним та чітко визначеним ч.1 ст.1224 ЦК, це спадкодавець та можливі спадкоємці. Не може бути підставою для усунення особи від права на спадкування позбавлення ним життя іншої особи, яка на момент вчинення злочину не могла бути можливим спадкоємцем.
Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення зумовлює пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки (збільшення частки у спадщині, зміна черговості одержання права на спадкування), одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у ч. 2 ст. 1259 ЦК.
Тобто, необхідними умовами для усунення особи від права на спадкування є встановлення факту злочинного діяння, але як убачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 за життя підозра висунута не була та фактично позовні вимоги пред`являються до неповнолітньої особи якою не було вчинено дій, що визначені в ст.1224 ЦК України.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.
Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263, 280, 281, 352, 354 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в особі законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування відмовити.
Витрати, пов`язані з розглядом справи, у вигляді судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп., покласти на позивача.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено та підписано 30 грудня 2022 року.
Головуючий суддя Л.О.Бистрова