Провадження № 2/641/439/2022 Справа № 641/3911/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Фанда О.А.,

за участю секретаря судових засідань - Зюкіної К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку загального провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Харківської міської ради, третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про визнання права користування житлом, -

в с т а н о в и в:

25 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 вона вселилася разом і з батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в листопаді 1985 року на підставі корінця-посвідчення № 957, виданого на підставі рішення завкому профспілки заводу "Серп і молот» від 18 жовтня 1985 року її батьку ОСОБА_3 . З того часу вона весь час проживала у вказаній квартирі. У серпні 2010 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та продовжувала проживати з чоловіком у вказаній квартирі. У 2017 році керуючись бажанням проживати окремо зі своєю сім`єю з чоловіком, вони планували переїхати в квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим 20 червня 2017 року зареєструвала свої місце проживання за вказаною квартирою, проте фактично туди не переїхала. ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача ОСОБА_1 разом з чоловіком народився син ОСОБА_6 . З січня 2019 року у позивача з чоловіком сімейні стосунки фактично припинилися та вони перестали проживати однією сім`єю, після чого позивач проживала однією сім`єю разом зі своїм малолітнім сином та батьком у квартирі АДРЕСА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 її батько ОСОБА_3 помер. Після смерті батька ОСОБА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_7 продовжувала проживати в квартирі за вищевказаною адресою, систематично сплачувала та сплачує платежі за комунальні послуги, зробила ремонт в квартирі. 05 листопада 2019 року вона знялася з реєстрації з квартири в якій проживала разом з чоловіком, оскільки картира була продана, а вона мала намір зареєструвати місце свого та дитини проживання за вищевказаною адресою де проживала з батьком. В зв`язку з чим позивач звернулася в усній формі до органу реєстрації місця проживання із відповідною заявою, однак їй повідомили про неможливість здійснення реєстрації її та дитини місця проживання, оскільки для цього потрібна згода її померлого батька ОСОБА_3 .

02 червня 2020 року ОСОБА_1 побачила результати намагань співробітників КП «Жилкомсервіс» позбавити її права користування житлом, шляхом заборони доступу в квартиру, іншого житла позивач не має.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просить визнати за нею та її малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача до суду не з`явився, подав письмовий відзив, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити. При цьому посилався на недостатність належних доказів на підтвердження права користування житлом, відсутні докази ведення позивачем спільного господарства разом із померлим батьком ОСОБА_3 та згоди наймача та членів сім`ї на вселення у житло, немає підтвердження того, що позивач постійно мешкає тільки за адресою спірної квартири, відсутні докази звернення позивача до наймодавця з питання зміни договору найму житлового приміщення. Крім того, позивач не надала суду доказів від Управління обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлово-комунального господарства ХМР чи зверталася вона з питання визнання за нею права користування спірною квартирою та не надала відомостей чи перебуває вона на квартирному обліку за місцем мешкання при виконавчому комітеті ХМР. Отже права на отримання житлової площі з комунального житлового фонду позивач не має. Враховуючи те, що позивач не зверталася до наймодавця житлового приміщення, не надала до суду письмової відмови в укладанні відповідного договору найму, то, відповідно позовні вимоги ОСОБА_1 є передчасними.

Представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила розглядати справу з її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі, прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Представник третьої особи КП «Жилкомсервіс» в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, прийняти рішення на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, показання допитаних в судовому засіданні свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що на підставі корінця-посвідчення № 957, виданого на підставі рішення завкому профспілки заводу "Серп і молот» від 18 жовтня 1985 року ОСОБА_3 та на склад його сім`ї, а саме дружині ОСОБА_4 та донці ОСОБА_1 надано право на зайняття житлової площі в сімейному гуртожитку за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішення виконавчого комітету Комінтернівської районної ради від 16.09.1997 року № 222-56 відкрито особові рахунки мешканцям будинку АДРЕСА_1 , а саме наймачу ОСОБА_3 на склад сім`ї ОСОБА_4 - дружина, ОСОБА_8 - дочка.

У серпні 2010 року позивач ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 народився син ОСОБА_9 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ).

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 січня 2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , батько позивача.

ОСОБА_1 зверталася в усній формі до органу реєстрації місця проживання із відповідною заявою, однак їй повідомили про неможливість здійснення реєстрації місця проживання її та дитини, оскільки для цього потрібна згода її померлого батька ОСОБА_3 .

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вимогами ч.3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 47 Конституції України та статті 1 ЖК України, громадяни мають право на житло.

Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно довідки, виданої КП «Жилкомсервіс» дільниця № 23 від 10.01.2017 року з місця проживання про склад сім`ї та прописку вбачається, що окрім ОСОБА_3 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована його донька ОСОБА_1 з 10 липня 2002 року.

За положеннями ч.ч.1,2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно з ч.1 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до ч.2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Крім того, відповідно до ст. 65 ЖК України, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Питання про те, хто належить до членів сім`ї власника (наймача) жилого приміщення, регулюється частиною другою статті 64 ЖК УРСР. До категорії членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином, визначаючи коло членів сім`ї наймача, вказана норма житлового законодавства України поділяє їх на дві групи: одні з них «належать» до членів сім`ї наймача, інші - «можуть бути визнані» такими.

Згідно з пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, слід з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини 1, 2 статті 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (стаття 65 ЖК УРСР). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, слід з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Згідно ст. 29 ч. 4 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно частини 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Згідно зі ст.ст. 3, 16 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюютьтся вони державними чи приавтними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканість житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитьина має право на захист закону від такого втручання або посягання.

Починаючи з листопада 1985 року позивач ОСОБА_1 фактично вселилася до квартири, як член сім`ї наймача жилого приміщення, а її дитина ОСОБА_9 з народження проживає у спірній квартирі.

Зазначені обставини підтверджені показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які в судовому засіданні повідомили, що ОСОБА_1 постійно проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїм батьком ОСОБА_3 , який згодом помер та зі своєю дитиною ОСОБА_12 . У вищевказаній квартирі знаходяться особисті речі ОСОБА_1 та її малолітнього сина ОСОБА_7 .

Таким чином, оскільки наймач квартири ОСОБА_3 помер, після його смерті в спірній квартирі залишилася проживати його донька ОСОБА_1 зі своєю дитиною, тому враховуючи тривалість проживання позивача у зазначеній квартирі, сумлінне користування позивача зазначеним приміщенням, суд прийшов до висновку про необхідність визнання за ОСОБА_1 та її малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачем не надано будь-яких належних і допустимих доказів на спростування доказів, наданих позивачем.

Судовим рішенням за позовом наймача за життя останнього або наймодавця чи інших членів сім`ї позивач такою, що була незаконно вселена, не набула або втратила право користування спірною квартирою, не визнавалася.

З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 908,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Харківська міська рада, , місцезнаходження: м. Харків, м-н Конституції, 7.

Третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, місцезнаходження: м. Харків, вул. Чернишевська, 55.

Третя особа - Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», місцезнаходження: м. Харків, вул. Конторська, 35.

Повний текст рішення складений 17 березня 2022 року.

Суддя: О. А. Фанда