П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 липня 2022 року місто Київ

справа № 359/1730/21

провадження №22-ц/824/4754/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Вітківською Юлією Миколаївною,

на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2021 року, ухвалене у складі судді Борець Є.О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення в житловий будинок, усунення перешкод у користуванні цим об`єктом нерухомого майна та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення та стягнення моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що позивач ОСОБА_1 з 1964 року проживає в будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка ОСОБА_2 є падчеркою померлого брата ОСОБА_3 , які за життя замість заповіту останній передав право на будинок за договором купівлі-продажу. На той час позивач проживав і був зареєстрований в спірному будинку. Умовою переходу прав було те, що позивач доживатиме свій вік в батьківський хаті.

ОСОБА_2 фактично видворила ОСОБА_1 з будинку та повністю обмежила його право на житло. Вона замінила замок на вхідних дверях, ключі від нового замка не надала та відповідно не впустила позивача до будинку. Натомість заселила у будинок проживати сторонніх осіб.

Такими діями відповідачки позивачу заподіяна моральна шкода, розмір якої позивачем оцінений в 5000 грн.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 листлпада 2021 року позов ОСОБА_1 в частині вселення та усунення перешкод у користуванні житловим будинком задоволено. Вселено ОСОБА_1 в житловий будинок по АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 житловим будинком та передати ключі від вхідних дверей до житлового будинку по АДРЕСА_1 .

У задоволенні позову в частині вимог про стягнення моральної шкоди ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_2 адвокат Вітківська Ю.М. подала апеляційну скаргу, в який просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. В апеляційній скарзі посилається на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, на думку відповідача, має місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи

В апеляційній скарзі зазначає про те, що попередні власники домоволодіння - спочатку ОСОБА_4 , потім ОСОБА_3 втратили правомочності володіння, користування та розпорядження даним об`єктом нерухомого майна в момент його відчуження на підставі цивільно-правових угод: договору дарування та договору купівлі-продажу відповідно. Чинним законодавством не передбачено перехід прав та обов`язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом особами, які заселилися до нього зі згоди колишнього власника, у випадку зміни власника. Виникнення права осіб на користування житлом та обсяг цих прав залежить від наявності у особи, зі згоди якої вони вселилися, права власності на це житло, а отже припинення права власності цієї особи на житло припиняє право осіб, які з її згоди були вселені, на користування житлом. Тому, вважає апелянт, відповідач втратив право користування спірним домоволодінням, оскільки його право є похідним від права власника.

Судом залишено поза увагою обставини фактичного вибуття позивача на інше місце проживання задовго до набуття права власності на нього апелянтом, що свідчить про втрату ОСОБА_1 права користування даним жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення про це відповідного позову власника та наявності судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Спаський А.Ю. проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване залишити без змін.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

ОСОБА_1 проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що ОСОБА_4 була власницею домоволодіння по АДРЕСА_1 . Зі змісту довідки виконавчого комітету Гірської сільської ради № 1668-02-2820 від 18 серпня 2020 року, копії паспорту громадянина України, серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я позивача, а також витягу з будинкової книги вбачається, що у вказаному об`єкті нерухомого майна було зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 .. Крім того, з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 8 вересня 2020 року вбачається, що позивач є сином ОСОБА_4 ..

12 листопада 2007 року ОСОБА_4 уклала з ОСОБА_3 ( брат позивача) договір дарування домоволодіння, за яким вона відчужила у власність ОСОБА_3 житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_1 .

7 червня 2017 року ОСОБА_3 уклав з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу житлового будинку, за яким він відчужив у власність відповідача домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 , як член сім`ї власника житла, набув право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 , таке його права у встановленому законом порядку не припинено, позивач іншого житла не має, крім спірного домоволодіння. Позбавлення позивача можливості користуватись цим об`єктом нерухомого майна призвело до свавільного порушення права ОСОБА_1 на повагу до його житла, гарантованого ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також до непропорційного втручання у права позивача та мирне володіння його майном, передбачене ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам, судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права, порушень процесуального права судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно з ч.1 ст.396 ЦК України особа, яке має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, нарівні з власником майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування майном.

Встановивши, що ОСОБА_1 , маючи право користування будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , цим будинком не користується у зв`язку з перешкодами, що чинить власник будинку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 про вселення до будинку.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що право ОСОБА_1 на користування жилим будинком припинилося у зв`язку з припиненням права власності на будинок попередніх власників, членом сім`ї яких позивач був, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки набуте у встановленому порядку право позивача на користування будинком не може припинитися автоматично. На даний час відсутнє рішення суду про припинення права користування ОСОБА_1 житлом.

Крім того. сам факт не проживання ОСОБА_1 у спірному будинку, якому чиняться перешкоди у користуванні житлом, не може свідчити про втрату останнім свого права користування цим будинком.

Право на житло є одним із основних конституційних прав громадян. Згідно зі ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Таким чином, встановивши, що право користування ОСОБА_1 спірним жилим приміщенням не припинено, але у здійсненні такого права останньому з боку відповідача чиняться перешкоди. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обгрунтованість та доведеність позовних вимог ОСОБА_1 .

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених ст.375 ЦПК України підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України,

суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Вітківською Юлією Миколаївною, залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 12 липня 2022 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус