Справа № 355/1212/22
Провадження № 2-о/355/62/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року Баришівський районний суд Київської області

у складі: головуючого-суді Чехова С.І.

за участю секретаря Старенької С.М.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Баришівка цивільну справу за заявою представника заявника ОСОБА_1 адвоката Куценко Наталії Володимирівни про встановлення факту проживання на території України,-

ВСТАНОВИВ:

До суду з заявою звернувся представник заявника ОСОБА_1 адвокат Куценко Н.В. з заявою у якій просить встановити факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , на території України на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року і на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року.

Свою заяву обґрунтовує тим, що заявник з 1977 року проживав разом з батьками у АДРЕСА_1 . В 1986 році заявник закінчив середню школу №22 в м. Кременчук з 1986 року по 1989 рік навчався в 1-му СПТУ №15 м. Кременчук. 19 листопада 1989 року був призваний на військову службу та проходив службу в селі Малинів Чугуївського району Харківської області. З військовій служби був звільнений в листопаді місяці 1991 року. До даного часу він не отримав паспорту громадянина України. При зверненні до міграційної служби з наміром отримати паспорт громадянина України йому було відмовлено, оскільки він не надав достатньо документів на підтвердження свого проживання станом на 24 серпня 1991 року на території України. Квартира в якій він був зареєстрований з 1977 року до 1994-1995 років продана, з місця реєстрації він знятий. Зважаючи на зазначені обставини йому було рекомендовано надати рішення суду про встановлення місця проживання. В іншому порядку відновити своє становище він не має можливості.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні свою заяву підтримав, та пояснив, що він дійсно з 1977 року проживав з своїми батьками у м. Кременчук. Закінчив школу у 1986 році потім навчався з 1986 року по 1989 рік СПТУ №15 у м. Кременчук. У 1989 році був призваний у лави Радянської армії, де відслужив 2 роки та повернувся до дому у листопаді 1991 року. Отримав паспорт, де йому поставили штемпель «Україна» повідомив йому, що він є громадянином України. Був одружений від шлюбу має сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Шлюб було розірвано 31 липня 1995 року. На час подання заяви він змінив місце проживання та кілька професій. У літку 2016 року він заходився у м. Києві, де на нього напали невідомі особи побили його викрали портмоне, мобільний телефон «Самсунг» та грошові кошти у сумі 150 гривень. З такого факту він звернувся до поліції, де як йому повідомили у Голосіївському управлінні поліції, шо даний факт був внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Однак, до цього часу злочинців не було знайдено, документи не були повернуті. Отримавши довідку про стан справи він звернувся до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області Дніпровський відділ. Протягом пів року він ходив до відділення, однак ніякого паспорту отримано не було. На початку війни він був призваний до лав Збройних Сил України 24 лютого 2022 року разом з братом. До війська його зарахували за порукою брата і вони зараз служать разом у одному підрозділі.

Представник заявника ОСОБА_2 у судовому засіданні заяву підтримала просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи від ДМС України Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київської області Дніпровського відділу до судового засідання не з`явився, повідомив про можливість розгляду заяви за їх відсутністю. Були надані письмові пояснення з яких слід, що заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без задоволення. Підстави були означені тим, що надані документи заявником не підтверджують факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Надана довідка про навчання у Кременчуцької гімназії №22 не може бути доказом фактичного проживання заявника на території України станом на 1991 рік, оскільки містяться інші періоди навчання. Мається сумнів у проходженні заявником служби у лавах Збройних сил України, оскільки довідка датована 08 квітня 2029 року.

Свідок ОСОБА_4 показав, що знає ОСОБА_1 з дитинства, проживав з ним у одному будинку у місті Кременчук, навчався з ним у одній школі. ОСОБА_1 служив у лавах Радянської армії, ще при Радянському союзі. Одружився і де який час проживав у цьому ж будинку на час утворення держави Україна.

Свідок ОСОБА_5 показала, що дійсно знає ОСОБА_1 з яким був зареєстрований шлюб 1991 році у місті Кременчук на час проголошення незалежності України. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 . Шлюб було розірвано 31 липня 1995 року.

Свідок ОСОБА_6 показав, що він є молодшим братом заявника ОСОБА_1 .. Дійсно їх родина проживала у місті Кременчук Полтавської області з часів Радянського союзу. Вони з братом закінчили школу. Брат служив у лавах Радянської армії. Він залишився з хворою матір`ю до самої її смерті. Брат одружився у шлюбі має сина. Однак шлюб розірвано і він з сім`єю проживає окремо. Під час служби в армії та по теперішній час нікуди з території України не виїжджав. Під час нападу на нього у місті Києві документи та гроші були викрадені. Повернути документи немає можливості. Під чесне слово їх обох зарахували до Збройних сил України, оскільки тільки в нього мається паспорт.

Вислухав пояснення сторони, свідків дослідивши матеріали справи у повному обсязі, суд приходить до думки про можливе задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного.

Як слід з копії свідоцтва про народження, яке видане повторно серія НОМЕР_1 місце реєстрації Виконавчий комітет Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького районного управління юстиції Полтавській області від 04 лютого 2014 року, заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Садки Кременчуцького району Полтавської області Україна. (а.с.7)

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу слід, що ОСОБА_1 розірвав шлюб з ОСОБА_7 , актовий запис № 271 від 31 липня 1995 року місце реєстрації відділ реєстрації актів громадського стану Крюківського райвиконкому міста Кременчука.(а.с. 83)

З копії витягу Державної реєстрації актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища слід, що заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_8 був зареєстрований шлюб 26 червня 1992 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управляння юстиції Полтавської області, актовий запис 132, після реєстрації прізвища чоловіка ОСОБА_9 , дружини ОСОБА_9 . Шлюб розірвано 31 липня 1995 року, актовий запис 271 місце реєстрації Крюківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управляння юстиції Полтавської області.(а.с. 84-85)

З довідки директора Кременчуцької гімназії №22 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Ганни Гербас, слід, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , у 1986 році закінчив 8 класів Середньої школи №22 м. Кременчука Полтавської області і отримав свідоцтво про восьмирічну освіту за № НОМЕР_2 , видане 16 червня 1986 року, про що свідчить відповідний запис у книзі обліку видачі свідоцтв про восьмирічну освіту Середньої школи №22 міста Кременчука Полтавської області за № 121 (1985-1986 навчальний рік).

На підставі рішення ІІ сесії Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області ХІІІ скликання від 22 грудня 2020 року з 11 січня 2021 року заклад освіти перейменовано в Кременчуцьку гімназію №22 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області.(а.с.11)

Згідно копії тимчасового посвідчення №77 слід, що солдат ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 і йому видана зброя РПК КП 9583. (а.с.8)

З копії довідки виданої Міністерством оборони України військової частини НОМЕР_3 від 08 квітня 2029 року за номером 329 слід, що солдат ОСОБА_1 перебуває на дійсній військовій службі по мобілізації у військові частині НОМЕР_3 з 24 лютого 2022 року до кінця мобілізаційного часу.(а.с.9)

З копії свідоцтва про народження НОМЕР_4 , яке видане 19 жовтня 1992 року Крюківським районним відділом ЗАЦС слід, що у заявника ОСОБА_1 та його на той час дружини ОСОБА_7 народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 , у місті Кременчук Полтавської області Україна.(а.с.10)

Як слід з відповіді начальника Дніпровського відділу Центрального міжрайонного управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київської області Наталії Чайки, що заявнику ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні заяви стосовно оформлення паспорта громадянина України від 08 квітня 2022 року у зв`язку з втратою на підставі неможливості проведення перевірки його належності до громадянства України.(а.с.12-13)

З копії довідки слідчого СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції у місті Києві лейтенанта поліції Кузьменка В.А. слід, що у провадженні слідчого відділу Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008273 від 22 серпня 2016 року за ознаками складу злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 20 серпня 2016 року близько 00 годин за адресою місто Київ вулиця Феодосіївська №6 невідомі особи нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_1 та викрали у останнього документи серед яких був паспорт громадянина України, портмоне, мобільний телефон «Самсунг» та грошові кошти у сумі 150 гривень.(а.с.23)

Як слід з копії виписки з медичної картки № 10971 на ОСОБА_1 , що він потрапив на лікування 21 серпня 2016 року у зв`язку з направленням травмопункту. Була проведена операція відкрита репозиція лівої ліктьової кістки. Вибув 26 серпня 2016 року.(а.с.24)

З копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) номер 13 слід, що з 24 лютого 2022 року ОСОБА_1 зарахований до військової частини НОМЕР_3 в штат №05/195.Відповідно до Мобілізаційної директиви Головнокомандуючого Збройних сил України від 24 лютого 2022 року №32/321/501/13т та згідно указу Президента України від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні».(а.с.25)

Відповідно до ч.1,ч.2 ст.315 ЦПК України слід, що суд розглядає справи про встановлення факту:1) родинних відносин між фізичними особами;2) перебування фізичної особи на утриманні;3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку ч.2 ст. 256ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017р.) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017р.) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, та 13.11.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України визначений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215.

Пунктом 7 вказаного Порядку визначено, що громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР (далі Порядок) відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України.

У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

Крім того, пунктом 44 вищевказаного Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже судом встановлено, що заявник народився на території України, де навчався, проходив військову службу також на її території за часи СРСР. На час проголошення незалежності 24 серпня 1991 року знаходився на території України, восени того ж року повернувся до дому після закінчення служби. У 1992 році одружився як громадянин України на її території та в нього народилась дитина. Як громадянин України ним було розірвано шлюб з дружиною 1995 році на території України. У 2016 році він на території міста Києва зазнав нападу з боку злочинців під час якого були викрадені як грошові кошти так і документи, які посвідчують його особу. Свідки також вказали на те, що знають заявника як сусіда, брата та колишнього чоловіка, який на час проголошення незалежності України проживав на її території. Суд оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що заявник ОСОБА_1 постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року, а тому є всі підстави для задоволення його заяви.

Керуючись ст.ст.4,5,12,13,76 - 82,259,263 - 265,268,273,293-294,315 ЦПК України, ст. ст.1,3,9 Закону України «Про громадянство України», -

ВИРІШИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Куценко Наталії Володимирівни, задовольнити.

Встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 на території України на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року і на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Київського апеляційного суду, шляхом подачі скарги через Баришівський районний суд Київської області

Повний текст рішення складено 31 грудня 2022 року.

Суддя Баришівського

районного суду С. І. Чехов