СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/8383/21
пр. № 2/759/265/22
Святошинський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді - Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання - Кравченко А.Р. розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,-
У квітні 2021 року представник позивача ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах недієздатного ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 , у якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача грошові кошти в сумі 144 743,97 грн. в якості отриманого доходу від здачі в оренду квартири, яка є його власністю.
Позовна заява мотивована тим, що позивач прийняв спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_4 , зокрема отримав у власність Ѕ частину квартири.
На підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19.11.2020 року позивача було визнано недієздатним та призначено опікуна ОСОБА_1 .
Відповідач ОСОБА_3 є племінницею позивача, і їй було відомо, що Ѕ квартири за адресою: АДРЕСА_1 належала ОСОБА_4 , дружині позивача. В той же час знаючи це, відповідачка на підставі договору оренди від 20.09.2019 року передала ОСОБА_5 у платне строкове користування вищезазначену квартиру за ціною 8000 грн. на місяць, хоча ніяких правових підстав володіння квартирою ОСОБА_3 не мала, не не має та не існує на даний час.
Позивач зазначає, що відповідач надавав в оренду вищезазначене майно та отримував дохід від здійснення підприємницької діяльності у виді надання в оренду нерухомого майна.
Водночас, укладаючи договори оренди спірних приміщень та отримуючи блага у вигляді орендної плати, відповідачка не мала на це права, оскільки квартира належить позивачу.
За розрахунком позивача за період з 20.09.2019 року по 20.02.2021 року відповідачка отримала від орендаря орендну плату за користування квартирою у загальному розмірі 141 500, 00 грн. Грошові кошти, отримані відповідачкою від орендаря за користування квартирою, а також грошові кошти для оплати комунальних послуг спожитих орендарем за останній місяць оренди позивачу передані не були. На підставі вищевикладеного, позивач в особі представника, вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь дохід від передачі майна в оренду, що за його підрахунками за період з 20.09.2019 року по 20.02.2020 року складає 141 500 грн. а також суму сплачених комунальних платежів у сумі 3243,97 грн.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Відзиву на позовну заяву відповідачкою ОСОБА_3 до суду не подано.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позивач, законний представник позивача та представник позивача в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені, про причини неявки суду не повідомили.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Добросовісність при реалізації прав і повноважень втілюється у неприпустимості зловживання правом, яку зазвичай виводять із конституційних положень, згідно з якими здійснення прав та свобод людини не повинне порушувати права та свободи інших осіб; заборони обходу закону, тобто ухилення від застосування обов`язкового правила шляхом використання легального засобу, але з негативними намірами, при цьому обхід закону передбачає свідоме створення суб`єктами права певного фактичного складу (чи утримання від його створення) з метою забезпечити щодо себе дію одного правового припису та/чи не допустити дію іншого.
Оскільки позивач, його законний представник та представник позивача були належним чином повідомленими про розгляд вказаної справи, від них не надходило заяви про відкладення розгляду справи, суд вважає, що з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, можливим розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, відзив на позовну заяву у встановлений строк не надала, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена (ч. 8 ст. 128 ЦПК України), а також, керуючись ч. 9 ст. 128 ЦПК України повідомлена через оголошення на сайті Святошинського районного суду м. Києва, причини неявки суду невідомі.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року №17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином.
Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Заслухавши думку представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.11.2020 року ОСОБА_2 визнано недієздатним та призначено опікуна ОСОБА_1 , що підтверджено копією рішення суду, наданою в додатках.
Відповідно до копії посвідчення № 49-07/5-21 ОСОБА_1 , є опікуном свого батька ОСОБА_2 та являється опікуном над всім його майном.
Згідно з довідкою про інвалідність позивач ОСОБА_2 є інвалідом 1 групи.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Ѕ квартири від 20.02.2020 року Ѕ частина квартири на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_2 .
Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом, від 20.02. 2022 року, засвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Устиновою І.Є., спадкоємцем майна ОСОБА_4 є її чоловік ОСОБА_2 . Спадщиною на яке видано дане свідоцтво є Ѕ квартири АДРЕСА_1 .
Відповідно до копії договору оренди квартири від 20.09.2019 року, відповідачка ОСОБА_3 передала ОСОБА_5 (Орендарю) у платне строкове користування квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно з п.5.1 Договору оренди «Орендна плата за користування квартирою та майном складає 8000,00 грн. Перша оплата за місяць здійснюється з моменту укладання договору за перший місяць у розмірі 7000,00 грн., кожна наступна орендна плата вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця у сумі 7000,00 грн. за жовтень -7500,00 грн., за листопад 8000,00 грн., починаючи з грудня 2019 року.
Відповідно до розрахунку орендної плати отриманої ОСОБА_3 від ОСОБА_5 у період з 20.09.2019 року по 20.02.2021 року ставка орендної плати становить 141 500 грн.
Слід зазначити, даний розрахунок відповідачем не було оспорено.
Відповідно до розрахунку загальної суми, сплаченої позивачем за комунальні послуги спожиті ОСОБА_5 за період з 20.01.2021 року по 20.02.2021 року становить 3 243, 97 грн., що підтверджується квитанціями про сплату, які містяться в матеріалах справи.
Відповідно до копії протоколу опитування ОСОБА_5 працівниками поліції від 12.02.2022 року, який є орендарем квартири, що належить позивачу, вбачається, що ОСОБА_5 не заперечує факту надання йому в оренду квартири відповідно до договору оренди та оплати відповідно до розрахунку наданого позивачем.
Згідно з претензією позивача, ним надсилалася вимога про повернення коштів, які отримала відповідачка позивачу, але дана вимога відповідачкою проігнорована, рекомендованого листа не було забрано з поштового відділення, що підтверджується скріншотом смс-повдомлення про неотримання кореспонденції.
Згідно вимог ст. 390 ЦК України власник майна має право вимагати від особи, яка знала або могла знати, що вона володіє майном незаконно (недобросовісного набувача), передання усіх доходів від майна, які вона одержала або могла одержати за весь час володіння ним.
Відповідно до ч. 2 ст. 390 ЦК України власник майна має право вимагати від добросовісного набувача передання усіх доходів від майна, які він одержав або міг одержати з моменту, коли дізнався чи міг дізнатися про незаконність володіння ним, або з моменту, коли йому було вручено повістку до суду у справі за позовом власника про витребування майна.
Статтею 189 ЦК України передбачено, що продукцією, плодами та доходами є все те, що виробляється, добувається, одержується з речі або приноситься річчю.
Продукція, плоди та доходи належать власникові речі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Право володіння чужим майном - це речове право особи, яка фактично тримає у себе майно, що належить на праві власності іншій особі.
Суть права володіння полягає у тому, що особа, яка фактично утримує у себе чужу річ не є її власником, однак ставиться до неї як до своєї, і вважає, що їй належить можливість здійснювати усі правомочності власника.
Відповідно до ч. 1 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.
Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам.
Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.
Позивач не надавав права відповідачці володіти майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 . Доказів правомірності даного володіння, будь-яких договорів з власником квартири на розпоряджання нею на власний розсуд, відповідачкою не було надано до суду.
Згідно 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.
За положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як передбачено ст.ст. 76, 77, 78 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
На підставі наведених норм права та встановлених у справі фактичних обставин суд вважає, що знайшов своє підтвердження матеріалами справи факт здачі в оренду квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором оренди квартири, поясненнями ОСОБА_5 .
Відповідачкою до суду не подано відзиву, не надано спростувань розрахунку суми доходу за здачу в оренду квартири, не спростовано і розрахунок оплати комунальних платежів, які сплачені позивачем за період здачі квартири по договору оренди.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що сума розрахованого доходу від здачі в оренду квартири АДРЕСА_1 в період 20.09.2019 року по 20.02.2021 року в розмірі 141 500,00 грн., та сума оплати позивачем комунальних послуг в розмірі 3 243,97 грн. підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.
Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, дану суму, яка підлягає сплаті за подання позову, слід стягнути з відповідачки на користь держави.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 13,76-81, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) кошти в сумі 141 500,00 грн. в якості отриманого доходу від здачі в оренду квартири.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) кошти в сумі 3243,97 грн. вартість комунальних послуг спожитих Орендарем ОСОБА_5 за останній місяць оренди квартири.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір у сумі 908 грн 00 коп. (на момент подання позову в 2021 році).
Заочне рішення може бути переглянуте Святошинським районним судом м.Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.О. Горбенко