Провадження № 2/503/196/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вище вказаним позовом посилаючись на ті обставини, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , у зв`язку з чим відкрилась спадщина на майно належне спадкодавцеві. При цьому, позивач зазначає, що спадкоємцями спадкодавця ОСОБА_3 за законом першої черги є вона та її сестра ОСОБА_4 . В свою чергу спадкоємець ОСОБА_4 відмовилась від спадщини на користь своєї дочки ОСОБА_2 . Також позивач зазначає, що в передбачений законом шестимісячний строк вона та її сестра ОСОБА_4 звернулись до нотаріальної контори щодо питання оформлення спадщини на своє ім`я, внаслідок чого була заведена спадкова справа № 396/2017. Однак, як позивачу стало відомо пізніше, зазначена спадкова справа була заведена виключно за заявою спадкоємця ОСОБА_4 . Позивач відзначає, що вважала достатнім заяви своєї сестри ОСОБА_4 щоб оформити спадщину між ними в рівних частинах. Водночас ОСОБА_4 запевняла її, що все буде добре і нотаріус оформив спадщину між ними порівну. На підставі зазначеного вважає, що ОСОБА_4 її обманула. В подальшому, зазначає позивач, вона вдруге звернулась до нотаріусу щодо оформлення своєї частки спадщини, але їй було надано відповідь про відмову в оформленні спадщини та рекомендовано подати до суду позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Внаслідок вказаного вище позивач не може оформити свою частку спадщини на своє ім`я. Позивач вважає, що нею було пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, а саме її юридичної необізнаності з приводу строків на подання заяви про прийняття спадщини. Додатково відзначає, що також мала намір відмовитися від своєї частки у спадщині на користь свого сина, який на той час знаходився за межами України, а ОСОБА_4 запевняла її, що необхідні документи можна бути подати вже після повернення її сина до України. Крім того, позивач відзначає, що під час вживання заходів досудового врегулювання даного спору зверталась до відповідача і остання не заперечувала проти оформлення за нею права на половину спадщини, але через оформлення документів всіх документів на відповідача позбавлені можливості вирішити це питання. У зв`язку з чим на теперішній час позивач змушена пред`явити до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду даної спільної позовної заяви, в якій просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13.10.2020 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва (а.с.25) позовну заяву позивача було залишено без руху та визначено строк для усунення недоліків позовної заяви.

18.12.2020 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва (а.с.34) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі розгляд якої визначено проводити в порядку загального позовного провадження.

04.02.2021 року на адресу Святошинського районного суду м. Києва надійшов відзив від 01.02.2021 року (а.с.45-47) відповідача ОСОБА_2 , в якому остання просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У своєму відзиві відповідач послалася на те, що твердження позивача про те, що в передбачений законом шестимісячний строк вона звернулась до нотаріуса щодо прийняття спадщини є хибним, оскільки тоді у заведеній спадковій справі № 396/2017 була б наявна відповідна її заява про прийняття спадщини. При цьому, самі причини, зазначені позивачем в своїй позовній заяві як поважні причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, на думку відповідача не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень ч.3 ст. 1272 ЦК України можуть бути визнанні поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

10.03.2021 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва (а.с.68) закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

17.12.2021 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва (а.с.125-126) дану справу передано за підсудністю до Кодимського районного суду Одеської області.

29.04.2022 року ухвалою Кодимського районного суду Одеської області (а.с.135) вказана позовна заява була прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження та вирішено питання про витребування від Кодимської державної нотаріальної контори інформації щодо спадкової справи і спадкоємців з метою встановлення кола останніх, належності відповідача у справі та наявності або відсутності інших осіб на права яких могло вплинути рішення у цій справі, а також у відповідності до положень абзацу другого ч.12 ст. 33 ЦПК України було ухвалено рішення про повторне проведення підготовчого провадження у зв`язку з чим призначено проведення підготовчого засідання.

24.06.2022 року ухвалою Кодимського районного суду Одеської області (а.с.161-162) закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Покиньборода М.П. не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час і місце судового засідання були своєчасно повідомлені належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-6 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України, про що свідчить відповідна розписка представника позивача адвокат Покиньборода М.П. від 06.07.2022 року (а.с.166). При цьому, раніше, а саме 13.06.2022 року представник позивача адвокат Покиньборода М.П. подав до суду заяву від 13.06.2022 року (а.с.153) про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, в якій зазначив про підтримання заявлених позовних вимог в повному обсязі і відсутність в них додаткових доказів. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Лиштва Ю.В. в судове засідання також не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час і місце судового засідання були своєчасно повідомлені належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-6 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України, про що свідчить довідка про доставку електронного листа із судовою повісткою на офіційну електронну адресу адвоката Лиштви Ю.В. 27.06.2022 року (а.с.165). При цьому, надіслані на електронну адресу з електронної пошти адвоката Лиштви Ю.В. клопотання від 11.06.2022 року (а.с.152) та 23.06.2022 року (а.с.159) про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача суд, з врахуванням вимог ч.8 ст. 43 ЦПК України та правового висновку викладеного в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 травня 2022 року у справі № 205/5252/19 (провадження № 61-1125св22), не приймає до розгляду, оскільки вони не скріплені електронним підписом відповідача ОСОБА_2 або її представника.

Відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Водночас із цим п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи суд встановив на ступні фактичні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_5 та ОСОБА_3 народилася спільна дитина дочка ОСОБА_6 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Алаботінською сільською Радою Кокчетавської області Казахської РСР 13.04.1964 року (а.с.5), актовий запис № 49.

08.11.1981 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , у зв`язку з чим змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 виданого Баштанківською сільською Радою Кодимського району Одеської області 08.11.1981 року (а.с.6), актовий запис № 24.

Позивачем ОСОБА_1 або її представником суду не надано доказів того, що шлюб укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 був припинений чи розірваний.

19.12.1990 року ОСОБА_10 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 , у зв`язку з чим змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_12 », про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 виданого Баштанківською сільською Радою Кодимського району Одеської області 19.12.1990 року (а.с.7), актовий запис № 13.

За життя матір`ю позивача ОСОБА_3 було набуто у власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер № :01:002:0019 площею 2,2798 га, кадастровий номер № :01:002:0021 площею 1,8244 га та кадастровий номер № :01:002:0029 площею 0,5255 га, розташовані на території Баштанківської сільської ради Кодимського району Одеської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 062029 (а.с.8), виданого Кодимською районною державною адміністрацією 30.03.2004 року на підставі розпорядження від 27.02.2004 року № 253 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 365, а також копій витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06.12.2018 року № НВ-018 (а.с.9-11), № НВ-018 (а.с.12-14) і № НВ-018 (а.с.15-17).

Крім того, ОСОБА_3 було набуто право власності на житловий будинок з надвірними спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить копія витягу про державну реєстрацію прав № 28361538 виданий Кодимським районним бюро технічної інвентаризації 15.12.2010 року (а.с.18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_4 видане Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції 16.05.2017 року(а.с.4).

21.10.2017 року онука спадкодавця ОСОБА_3 ОСОБА_2 подала до Кодимської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а дочка спадкодавця ОСОБА_3 ОСОБА_4 подала заяву про відмову від належної їй частки спадкового майна на користь ОСОБА_2 , у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 396/2017, що підтверджує лист-відповідь Кодимської державної нотаріальної контори від 25.05.2022 року № 223/02-14 (а.с.144). Інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались.

При цьому, ч.2 ст. 1274 ЦК України передбачає, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

В свою чергу, згідно положень ст. 1265 ЦК України, внуки спадкодавця належать до п`ятої черги спадкоємців за законом.

18.12.2018 року Кодимською районною державною нотаріальною конторою спадкоємцю ОСОБА_2 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом щодо житлового будинку та трьох земельних ділянок, які за життя належали спадкодавцю ОСОБА_3 , що підтверджує лист-відповідь Кодимської державної нотаріальної контори від 25.05.2022 року № 223/02-14 (а.с.144).

30.10.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Кодимської районної державної нотаріальної контори щодо видачі їй свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3 , але отримала відмову у видачі згаданих свідоцтв у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, а також видачею 18.12.2018 року відповідних свідоцтв іншому спадкоємцю ОСОБА_2 , яка подала заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк, про що свідчить копія листа-повідомлення Кодимської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 30.10.2019 року № 1497/02-14 (а.с.3) та лист-відповідь Кодимської державної нотаріальної контори від 25.05.2022 року № 223/02-14 (а.с.144).

Доказів інших обставин, які мають значення для даної справи, матеріали пред`явленого позову не містили та не були отриманні судом від нотаріальної контори, зокрема стосовно вжиття позивачем ОСОБА_1 протягом встановленого ч.1 ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку дій, передбачених ч.1 ст. 1269 ЦК України, спрямованих на прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В свою чергу ч.5 і 7 ст. 81 ЦПК України передбачають, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.1-2 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Водночас ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд не вважає за можливе надавати оцінку копії сторінки із закордонного паспорту громадянина України для виїзду за кордон із наявною в ньому візою Республіки Польща виданою на ім`я ОСОБА_13 та копією сторінки про перетин державних кордонів, оскільки відсутні інші документи, які б вносили ясність на значення цих копій для встановлення обставин, які мають значення у даній справі. В свою чергу суд вважає, що рішення не може ґрунтуватися на припущеннях того, що ОСОБА_13 є сином позивача ОСОБА_1 , оскільки матеріали позову не містять в собі жодних доказів, які б підтверджували їх родинний зв`язок як, між сином і матір`ю (копії відповідного свідоцтва про народження, копії актового запису про народження, витягу з Державного реєстру цивільних станів про народження або відповідного рішення суду про встановлення родинних відносин). Крім того, у змісті самої своєї позовної заяви (а.с.1) позивач згадуючи двічі особу свого сина у жодному з цих випадків на зазначила його імені.

При цьому, суд також вважає необхідним додатково відзначити, що заява представника адвоката Покиньбороди М.П. від 27.05.2022 року (а.с.145) про виклик в судове засідання ОСОБА_14 для її допиту в судовому засіданні у якості свідка не була судом задоволена судом під час підготовчого провадження, оскільки дана заява не відповідала вимогам для неї, передбаченим ч.2 ст. 91 ЦПК України, а саме в ній не було зазначено обставин, які може підтвердити дана особа, як свідок.

Зі змісту дослідженої позовної заяви позивача ОСОБА_1 від 30.09.2020 року (а.с.1-2) судом було визначено заявлення позивачем двох причин пропуску строку на подання нею заяви про прийняття спадщини, які самим позивачем визначені як поважні, а саме:

- свою юридичну необізнаність з приводу строків на подання заяви про прийняття спадщини;

- відсутність необхідних документів для оформлення спадщини.

Нормативно-правове обґрунтування:

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

В свою чергу, згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19), від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) і від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18).

Водночас із цим абзацом 6 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При цьому, в листі пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнавались: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (правовий висновок висловлений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) і від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18).

Висновки суду

- щодо поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини

Юридична необізнаність відносно строків на подання заяви про прийняття спадщини та відсутність необхідних документів для оформлення спадщини, не є поважними причинами пропуску останнього.

Так, юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини не є поважною причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини згідно висновків викладених у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 756/2764/15-ц (провадження № 61-29705св18) та від 22 травня 2019 року у справі № 351/2403/17 (провадження № 61- 21751св18).

В свою чергу відсутність необхідних документів для оформлення спадщини не є поважною причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини згідно висновків викладених у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28.01.2019 рокуу справі № 447/1262/16 (провадження № 61-8265св18).

- щодо твердження позивача про відсутність заперечень відповідача проти оформлення за нею права на половину спадщини:

В змісті позовній заяві позивач ОСОБА_1 відзначала те, що під час вживання заходів досудового врегулювання даного спору вона зверталась до відповідача ОСОБА_2 і остання не заперечувала проти оформлення за нею права на половину спадщини, але через оформлення документів всіх документів на відповідача позбавлені можливості вирішити це питання.

Однак, суд вважає, що дане твердження не відповідає дійсності, так як його спростовують обставини встановленні судом під час розгляду даної справи.

Так відповідач ОСОБА_2 у своєму відзиві на позовну заяву (а.с.47) заперечувала проти задоволення позову позивача ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , що саме по собі спростовує ту обставину, що відповідач ОСОБА_2 була згодна на визначення позивачу ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття згаданої спадщини.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що ч.2 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Таким чином за наявності добровільної згоди спадкоємця ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, на визначення спадкоємцю ОСОБА_1 , яка пропустила строк для прийняття спадщини, додаткового строку для подання заяви про прийняття згаданої спадщини, то вирішення даного питання не мало б свого місця у судовому порядку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» («Рrоnіnа V. Ukrаіnе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Ураховуючи вище викладене суд вважає, що заявлений позивачем позов є необґрунтований, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити повністю в задоволенні позову ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 до ОСОБА_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП невідомий, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.В. Вороненко