Справа № 534/2240/21
Провадження 2/534/372/22
КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2022 рокум. Горішні Плавні

Суддя Комсомольського міського суду Полтавської області Морозов В.Ю.,за участю: секретаря судового засідання Циганко М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Заявлені вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 є власником вище вказаної квартири, на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності виданого Комсомольською міською радою 09.12.1997. Відповідач з реєстраційного обліку добровільно не знявся. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб вiд 08.11.2021 р. № 20-22/12750 у вказаній квартирі разом ОСОБА_1 зареєстрований відповідач, що підтверджує довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб. Починаючи з 2009 року, відповідач в зазначеній квартирі не проживає.

В судове засіданні позивач та її представник не з`явились, направили на адресу суду заяву в якій справу просили слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, відповідач в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву в якій справу просив слухати у його відсутність, позов визнав в повному обсязі та проти задоволення позову не заперечував.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Власником квартири АДРЕСА_1 являється ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 01.04.2004 року, та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.04.2004 (а.с. 10-11).

За наданою довідкою № 20-22/12750 від 08.11.2021 Житлового відділу департаменту економічного розвитку та ресурсів Сектору з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб, за адресою квартира АДРЕСА_1 разом з позивачем зареєстрований ОСОБА_3 (а.с. 12)

Згідно копій квитанцій за житлово-комунальні послуги сплачує позивач ОСОБА_1 (а.с. 15)

Реєстрація ОСОБА_4 в квартирі впливає на розмір субсидії та призводить до збільшення витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

Встановивши всі обставини справи та виходячи із досліджених письмових доказів, суд вважає пред`явлений позов обґрунтованим, з огляду на наступне.

Згідно з ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно норм ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За нормою ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, пред`явивши разом із тим вимогу щодо позбавлення права власності, позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою, оголошення особи померлою.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно по положень ст.72 ЖК України, провадиться в судовому порядку.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.386 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

Розглянувши справу у межах заявлених вимог, враховуючи повне визнання позову ОСОБА_2 , яке є прийнятним в контексті ст.206 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.319,391,386 ЦК України, ст.ст.71,72 ЖК України, ст.263 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Відповідно до пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільно процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відомості, які суд не оголошує щодо учасників справи при проголошенні рішення суду:

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;
Повне ім`я відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя В`ячеслав МОРОЗОВ