Справа № 274/6286/21
Провадження № 2/0274/483/22
Рішення

Іменем України

27.06.2022 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання Рудич М.О., представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В с т а н о в и в :

В жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, відповідно до якого просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 10000,00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позову до суду і до закінчення вищого навчального закладу.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 05.06.2002 року перебувала в шлюбі з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька ОСОБА_4 . На даний час шлюб між нею та відповідачем розірвано, донька проживає з нею та знаходиться на її матеріальному забезпеченні. Вказала, що на стягнення аліментів раніше вона не подавала, оскільки відповідач періодично надавав їй допомогу, на даний час вона отримує кошти в розмірі 1500,00 грн., проте даних коштів не вистачає, тому вона і вирішила звернутися до суду. Зазначила, що працює швачкою та отримує мінімальну заробітну плату в розмірі 6000,00 грн. Дочка на даний час навчається в Житомирському державному університеті імені Івана Франка, навчання платне, кожного місяця за навчання потрібно сплачувати 2020 грн. та за проживання в гуртожитку щомісячно по 520 грн., також потрібні кошти на продукти харчування, проїзд до місця навчання, засоби гігієни, загалом щомісячно на утримання доньки витрачається 10000,00 грн. Відповідач проживає в Республіці Польща, там і працює, його заробітна плата становить 30000,00 грн., щомісячно, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки.

29.10.2021 року ухвалою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області в справі відкрито спрощене позовне провадження ( а.с.22).

29.11.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просить суд постановити рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі за безпідставністю позовних вимог.

Свої заперечення проти заявлених позовних вимог обґрунтовує тим, що від надання допомоги та виконання обов"язків по вихованню і утриманню доньки він ніколи не відмовлявся, а навпаки надавав та згоден надавати допомогу в подальшому. Добровільно виплачував аліменти в сумі по 1500 грн., і також забезпечував інші необхідні для доньки витрати. Доводи позивачки про те, що він не надає матеріальної допомоги є неправдивими. Саме за рахунок коштів які надав позивачці, остання в вересні 2021 року заплатила за 1 місяць навчання дочки та 3 місяці її проживання в гуртожитку, купила необхідну доньці канцелярську продукцію, одяг та інші побутові речі. Вказав, що крім аліментів він постійно допомагає доньці грошима та купує, або надає на покупку кошти, дарує подарунки. Вважає, що розмір аліментів повинен визначатися з його реальних можливостей. Вказав, що позивачка зазначила, що він має великий заробіток і отримує щомісячно 30000,00 грн., однак це не відповідає дійсності, його заробіток становить 13545 грн., що підтверджується довідкою з місця роботи. Тому вважає, що розмір аліментів має становити 3500 грн. Прийняття рішення в межах позовних вимог позивачки призведе до порушення його прав та свобод ( а.с. 25-27).

13.12.2022 року позивачкою подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість по аліментам за три попередні роки в сумі 42972 грн. 00 коп. ( а.с.98).

13.12.2021 позивачкою подано відповідь на відзив ( а.с. 99-101).

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 13.12.2021 відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог від 10.12.2021 року та повернуто заяву позивачці. Відповідь на відзив в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, що подана 13.12.2021 року - повернута позивачці без розгляду ( а.с. 79-80).

24.01.2002 представником позивачки подано апеляційну скаргу на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду від 13.12.2021 ( а.с. 90-91).

Постановою Житомирського апеляційного суду від 10.05.2022 апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 задоволено, ухвалу Бердичівського міськрайонного суду від 13.12.2021 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції ( а.с. 142).

В судовому засіданні представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позові та заяві про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.02.2015 року в цивільній справі № 274/68/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 шлюб між між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 05 червня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бердичівського міського управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 202 - розірвано ( а.с. 3).

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 її батьком є ОСОБА_2 ( а.с.5).

Як вбачається з довідки про доходи від 21.09.2021 виданої ТОВ " Сончік" - ОСОБА_1 станом на 21.09.2021 працювала в ТОВ " Сончік" на посаді швачки і її заробіток за період з січня 2021 по серпень 2021 становив 65 668,49 грн ( а.с.8).

25.08.2021 року між Житомирським державним університетом імені Івана Франка, з однієї сторони, та ОСОБА_1 , як замовника, для ОСОБА_3 , укладено договір № 127 про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною ( юридичною) особою, відповідно до якого предметом договору є надання освітньої послуги в Житомирському державному університеті імені Івана Франка з 01.09.2021 по 30.06.2025. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 92920,00 грн. ( а.с. 9).

Згідно договору № Г1224 на тимчасове проживання в студентському гуртожитку Житомирського державного університету імені Івана Франка від 01.09.2021, даний договір укладено між Житомирським державним університетом імені Івана Франка і ОСОБА_3 . Предмет договору - надання в тимчасове користування ліжко - місця в кімнаті для проживання та місця загального користування, укомплектовані меблями, сантехнічним та електротехнічним обладнанням згідно акту приймання - передачі ( а.с.11).

Відповідно до копії квитанції від 22.09.2021 позивачкою сплачено 2020,00 грн. за навчання , згідно копії квитанції від 25.08.2021 сплачено 1560,00 грн. - за проживання в гуртожитку, 24.07.2021 сплачено 2020,00 грн. - за навчання ( а.с. 13-14).

Як вбачається з копії трудового договору укладеного 01.10.2021 між ОСОБА_6 у особі ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , договір укладено від 01.10.2021 по 30.09.2022. ОСОБА_9 працює на посаді водія вантажного автомобіля, його заробітна плата 2852,00 злотих брутто щомісяця ( а.с. 32).

Згідно довідки про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2021 рік , в період з січня 2021 по жовтень 2021 ОСОБА_2 отримав прибуток в розмірі 21609,90 злотих ( а.с.34).

Відповідно до копії фіскального чеку від 27.07.2018 , судом встановлено, що ОСОБА_2 придбав ноутбук за ціною 2299,00 злотих ( а.с.63-65).

22.11.2021 ОСОБА_2 на ім"я позивачки тричі здійснено переказ коштів в сумі 1530 грн. 00 коп., 1530,00 грн. та 315 грн. зазначено, що в рахунок аліментів ( а.с. 66).

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку.

Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Як передбачено ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмірі аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ст. 182 СК України).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення вимог ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України позивачкою та її представником суду не надано жодного належного доказу про те, що дитина сторін потребує аліментів у розмірі саме 10000 грн., щомісячно, не доведено можливості відповідача сплачувати аліменти в такому розмірі і що сплата аліментів в такому розмірі не поставить його в скрутне матеріальне становище.

За таких обставин, враховуючи викладене, не визнання позову відповідачем та його представником, зважаючи на працездатний вік відповідача, задовільний стан здоров`я, відсутність інших утриманців, постійне місце працевлаштування, іншого суду не доведено, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину слід задовольнити частково, та стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі по 3000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за період з 01.10.2021 по 06.01.2022, оскільки 06.01.2022 дочка сторін досягла повноліття.

Щодо вимоги про стягнення аліментів на період навчання, суд вважає зазначити наступне.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

З`ясовуючи наявність вищезазначених умов, судом встановлено, що після досягнення повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 дочка сторін продовжує навчання на денній формі навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги з боку батька, зокрема, кошти на навчання ( канцелярські товари), харчування, одяг та взуття, сплату за навчання та гуртожиток. Оскільки дочка сторін навчаючись на денній формі навчання, позбавлена можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу вона не має.

Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, судом враховуються наступні обставини, зокрема: відповідач є особою працездатного віку, з матеріалів справи не вбачається даних про наявність істотних обставин, які б перешкоджали йому у виконанні його батьківських обов`язків щодо його повнолітньої дитини, він є офіційно працевлаштованим, має стабільний заробіток.

Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ч.1 ст.182 та ч.2 ст. 200 Сімейного кодексу України, які підлягають застосовуванню до даних правовідносин в силу ст. 200 цього Кодексу.

Позивачка та її представник в порушення вимог ст. ст. 76-81 ЦПК України не довели суду, що дочка сторін має потребу в аліментах на навчання в сумі по 10000,00 грн., щомісячно.

Із урахуванням вище наведеного, суд прийшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки, на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період її навчання в розмірі по 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з 07.01.2022 і на період навчання доньки, оскільки стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, так як на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батька, зокрема, на витрати на навчання (канцелярські товари), харчуванням, одягом та взуттям та який зобов`язаний утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчатися, до досягнення нею двадцяти трьох років. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця.

Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким є припис ч. 2 ст. 182 СК України.

Щодо позовної вимоги позивачки про стягнення заборгованості по аліментам за минулий час, слід зазначити таке.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Слід зазначити, що ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За загальними правилами Сімейного кодексу України вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.

Присудження аліментів за минулий час є правом, а не обов`язком суду.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Правова позиція визначена в постанові КЦС ВС від 18.05.2020 року ( справа № 215/5867/17).

Матеріали справи не містять жодних доказів, що позивачка вживала до подачі вказаного позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в розумінні ч. 2ст.191 СК України.

При цьому, з відповіді на відзив поданою позивачкою 13.12.2021 року та в судовому засіданні судом достовірно встановлено, що в період з 01.10.2018 року по 01.10.2021 року відповідач в добровільному порядку сплачував кошти на утримання доньки і до 01.10.2021 року позивачка до нього не мала жодних претензій .

Таким чином, відсутні підстави для стягнення аліментів з відповідача за попередній період, у зв`язку з чим така позовна вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог, оскільки позивачка в силу ст. 5 Закону України " Про судовий збір " при зверненні до суду із зазначеним позовом звільнена від його сплати.

Пунктом першим частини першої статті 430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 4,12- 13, 76-81,89, 258-261, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , працюючого CAVALIERI Яніна Суєцька АДРЕСА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 3000,00 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.10.2021 року і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , працюючого CAVALIERI Яніна Суєцька 95-050, АДРЕСА_3 , аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 3000,00 грн., щомісячно, на період її навчання в Житомирському державному університеті імені Івана Франка з 07.01.2022 року і до закінчення нею навчання - 30.06.2025 року, але не більше ніж до досягнення донькою 23-х років.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу допустити до негайного виконання.

Стягнути ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 272 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 30 червня 2022 року.

Суддя Т.М. Вдовиченко