Справа № 755/4743/22
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"29" червня 2022 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до громадянина Швейцарської Конфедерації ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернулась позивач ОСОБА_1 з позовом до громадянина Швейцарської Конфедерації ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 березня 2021 року. Позивач зазначає, що від шлюбу сторони спільних дітей не мають, спільне життя не склалось, 21 липня 2021 року відповідач поїхав до своєї батьківщини, але втратив інтерес до шлюбу та відмовився повертатися до позивача, повідомив, що не бажає бути її чоловіком.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали позовної заяви, вважаю, що вона не відповідає вимогам - п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а саме: в позовній заяві не викладені обставини на підтвердження порушення прав позивача відповідачем, не зазначені докази про це - з позову не вбачається, що відповідач заперечує проти розірвання шлюбу, що свідчить про можливість звернення подружжя до органів РАЦС в порядку ст. 106 СК України, з урахуванням того, що подружжя не має спільних неповнолітніх дітей, доказів протилежного до позову не долучено.

Згідно п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Як убачається зі змісту позовної заяви, позивачем зазначена ОСОБА_1 .

Проте, до позовної заяви долучено копію свідоцтва про шлюб, укладений між громадянином Швейцарської Конфедерації ОСОБА_2 та громадянкою України ОСОБА_3 ею ОСОБА_4 .

Наведене свідчить про суперечливість анкетних даних позивача в інформації, наведеній у позовній заяві та документах, долучених до неї.

Крім того, як убачається з позовної заяви та матеріалів справи, відповідач - ОСОБА_2 є громадянином Швейцарської Конфедерації.

Відповідно до частини 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

В позовній заяві зазначена остання відома адреса проживання відповідача - АДРЕСА_1 , яка є також місцем проживання позивача, та адреса: АДРЕСА_2 .

На виконання вимог ч.6 ст.187 Цивільного процесуального кодексу України, суддею в порядку досудової підготовки справи здійснено запит до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, за інформацією якого, відомості щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні.

Разом з тим, зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач поїхав до своєї батьківщини та не повернувся.

Згідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Однак матеріали позовної заяви не містять доказів на підтвердження існування перешкод за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача, неможливості звернення позивача до суду за місцем проживання відповідача та/або домовленості сторін про розгляд справи за реєстрованим місцем проживання позивача, що впливає на визначення підсудності даної справи.

Частиною 2 ст. 496 ЦПК України визначено, що іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 8 ст. 130 ЦПК України, особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких - у порядку, встановленому статтею 502 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 80 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Згідно до ст. 498 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Реалізація міжнародних договорів України з питань міжнародної правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень здійснюється в межах компетенції Міністерством юстиції України безпосередньо та через головні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, місцевими судами України, а у відповідних випадках - іншими органами державної влади (п. 1.6. Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02 серпня 2008 року № 573/15264).

Відповідно до п. 2.1. Розділу ІІ Інструкції в разі, якщо при розгляді цивільної справи в суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном.

Головне управління юстиції відповідно до покладених на нього завдань організовує взаємодію судів та інших органів державної влади у цивільних та кримінальних справах із компетентними органами іноземних держав на підставі законів, міжнародних договорів України; забезпечує виконання положень міжнародних договорів України про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах.

Згідно з п. 1.8. Інструкції Головні управління юстиції взаємодіють з іноземними компетентними органами з питань надання міжнародної правової допомоги в цивільних справах через Міністерство юстиції України, яке відповідно до положень міжнародних договорів України є центральним органом України з питань надання міжнародної правової допомоги в цивільних справах.

Суди України з питань надання міжнародної правової допомоги в цивільних справах взаємодіють з іноземними компетентними органами через Головні управління юстиції та Міністерство юстиції України (п. 1.7. Інструкції).

З огляду на вищевикладені обставини, вбачається неможливість вручення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів, а також судової повістки, в порядку визначеному ст. 128 ЦПК України, також враховуючи вимоги розумності щодо визначення строків розгляду справи та з метою забезпечення оперативного її розгляду, з урахуванням положень Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року та Конвенція з питань цивільного процесу від 01 березня 1954 року, необхідність направлення компетентним органам Швейцарської Конфедерації судового доручення з метою вручення відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї документами.

Разом з тим ч. 3 ст. 499 ЦПК України передбачено, що судове доручення про надання правової допомоги оформлюється українською мовою. До судового доручення додається засвідчений переклад офіційною мовою відповідної держави, якщо інше не встановлено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Як убачається зі змісту ст. 5 Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року типові умови формуляра, доданого до цієї Конвенції, у всіх випадках обов`язково мають бути складені французькою або англійською мовами. Вони можуть при цьому бути складені офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуючої Держави.

З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без руху, позивачу необхідно в десятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути зазначені в ній недоліки. Для усунення недоліків позовної заяви позивач має надати суду в письмовому вигляді позовну заяву в новій редакції, із викладенням обставин на підтвердження порушення прав позивача відповідачем, а саме - незгоди відповідача на розірвання шлюбу в органах РАЦС, привівши анкетні дані позивача у відповідність з паспортними даними. Також позивач має належно оформити матеріали, які будуть направленні для вручення відповідачу, який є громадянином Швейцарської Конфедерації, надавши до суду офіційний переклад німецькою або французькою або англійською мовою позовної заяви та подати докази на підтвердження домовленості сторін щодо розгляду даної справи за місцем проживання позивача.

До виправленої позовної заяви необхідно додати її копію для вручення відповідачу.

На підставі викладеного та керуючись статтями.2, 4, 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до громадянина Швейцарської Конфедерації ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху та запропонувати позивачу в десятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вищезазначені недоліки.

У випадку неусунення недоліків, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя