Справа № 467/132/21
Провадження № 2/486/35/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2022 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Савіна О.І.,

при секретарі Коршак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

без участі сторін,

ВСТАНОВИВ:

12.02.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Арбузинського районного суду Миколаївської області з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначає, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом № 263 від 16.03.2018 року, вона є власницею зазначеної квартири. Окрім неї та її дітей у вказаній квартирі зареєстрований також її брат ОСОБА_2 , який понад 10 років там не проживає. Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. Перешкод в користуванні жилим приміщенням йому ніхто не чинить. Останній добровільно виїхав з м. Южноукраїнська та проживає разом зі своєю сім`єю у с. Семенівка Миколаївської області, там працює і має своє житло. На теперішній час сторони між собою не спілкуються, родинний зв`язок між ними втрачено. У зв`язку з тим, що реєстрація відповідача перешкоджає їй, як власникові, вільно користуватися та розпоряджатися належним їй майном, просить позбавити ОСОБА_2 права користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16.02.2021 року дану цивільну справу передано за підсудністю до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області.

07.06.2021 року суддею Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Волковою О.І. відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.09.2021 року задоволено заяву головуючої судді Волкової О.І. про самовідвід.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 05 жовтня 2021 року справу розподілено судді Савіну О.І.

Ухвалою суду від 23.10.2021 року прийнято до свого провадження цивільну справу та призначено судове засідання на 16.12.2021 року.

Згідно з ч.1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

14.12.2021 року відповідач подав відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилаючись на те, що дана квартира належала їхнім батькам, які померли. Після смерті матері вони звернулись до нотаріуса для оформлення спадщини. ОСОБА_1 вмовила його відмовитися від спадщини на її користь, а сама пообіцяла сплатити йому кошти за 1/2 частину квартири у розмірі 6000 доларів США частинами у строк до 05.02.2021 року. На що він погодився, а остання за весь час сплатила йому лише 100 доларів США. У зв`язку з чим він змушений був звернутися до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу за борговою розпискою. Зазначає, що позивач та члени її сім`ї створюють йому перешкоди у користуванні квартирою, оскільки змінили замок у квартирі, а ключів йому ніхто не надав.

Позивач у встановлений законом строк відповідь на відзив не подала.

В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача ОСОБА_3 надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Вважає, що питання стягнення боргу за борговою розпискою до позову про втрату права користування жилим приміщенням, не має ніякого відношення.

В матеріалах справи міститься заява відповідача про розгляд справи у його відсутність, при винесенні рішення просив врахувати його відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16.03.2018 року приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Лейбіченко С.В. (а.с. 6), належить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 7).

З довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) від 04.02.2021 року вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 , з 03.09.2004 року зареєстрований відповідач ОСОБА_2 (а.с. 10).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить позивачу ОСОБА_1 ..

Згідно положень ст.ст. 317, 319, 391 Цивільного Кодексу України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Зі змісту ст.ст. 386, 391 ЦК України слідує, що власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Верховний Суд України, у своїй постанові від 16.01.2012 року висловив правову позицію, відповідно до якої у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно з п.34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відсутність відповідача ОСОБА_2 у спірній квартирі понад встановлені строки, а саме: з 2004 року, підтверджується актами про не проживання № 003 та № 004, складеними комісією КП «ЖЕО» 05.02.2021 року та 10.02.2021 року, за участю сусідів (а.с. 11, 12).

Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 , яка є особистою приватною власністю позивача ОСОБА_1 , не проживає з 2004 року, зквартири виїхав добровільно, забравши свої особисті речі, утримання квартири не здійснює, суд вважає, що він втратив право користування вказаним жилим приміщенням, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Доводи відповідача про те, що позивач перешкоджає йому користуватися квартирою, нічим не підтверджені, останній змінив місце проживання добровільно та проживає за іншою адресою тривалий час, що свідчить про відсутність втручанням у його право на житло, з урахування вимог національного законодавства та практики ЄСПЛ.

Так як суд дійшов висновку про задоволення позову, з відповідача на користь позивача, на підставі положень статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в сумі 908,00 грн., сплачений при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 76, 81, 83, 89, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Семенівка Арбузинського району Миколаївської області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , витрати зі сплати судового збору розміром 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп..

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

У зв`язку з оголошенням в судовому засіданні вступної і резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 07 липня 2022 року.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олександр Іванович САВІН