Справа №479/888/21
Провадження №2/479/225/22
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 липня 2022 року смтКриве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Репушевської О.В.;

за участі: секретаря судового засідання Добровольської І.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смтКриве Озеро, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу №479/888/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Ідея Банк", приватного виконавця Довгань Вікторії Володимирівни, третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Герасимець М.М., за ордером серія ВЕ №1025605,

виданий 28 березня 2022 року,

відповідачі: АТ "Ідея Банк", приватний виконавець Довгань В.В.,

третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М.,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис №2813, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. від 16 липня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Ідея Банк", заборгованість у розмірі 98854.76 грн., таким що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 серпня 2018 року між ОСОБА_1 та АТ "Ідея Банк" було укладено кредитний договір №Р 29.13040.004218963, за умовами якого позичальнику було надано кредит в розмірі 37442 грн. строком на 30 місяців. 23 вересня 2021 року позивачу стало відомо про відкрите приватним виконавцем виконавчого округу м.Миколаїв Довгань В.В. виконавче провадження №66736767 щодо виконання виконавчого напису. Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушеннями норм законодавства, в зв`язку з чим він підлягає скасуванню. Крім того, просив стягнути з відповідачів витрати по оплаті судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 28000 грн..

20 квітня 2022 року від представника відповідача АТ "Ідея Банк" Жовтонецького В. надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого вказував, що заява про вчинення виконавчого напису нотаріусом була оформлена у відповідності до діючого законодавства України і містила всі обов`язкові відомості про боржника та стягувача, а також щодо розмірів заборгованості і строків, за які проводиться стягнення. А відтак вважає, що заява ОСОБА_1 є необґрунтованою, та в її задоволенні слід відмовити. Також, представник відповідача у відзиві зазначив, що заперечує проти стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, оскільки позивачем не подано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату в сумі 28 000 грн..

Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся з письмовою заявою, згідно якої просив провести розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача АТ "Ідея Банк" в судове засідання не з`явився, відповідно до заяви просив розглядати справу за його відсутності.

Приватний виконавець виконавчого округу м.Миколаєва Довгань В.В. в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Треті особи у судове засідання не з`явились, про дату та час слухання справи були належним чином повідомлені, причина неявки суду не відома.

Дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 15 серпня 2018 року між позивачем та ПАТ "Ідея Банк" був укладений кредитний договір №Р 29.13040.004218963, за умовами якого позичальнику було надано кредит в розмірі 37 442 грн. строком на 30 місяців. Стягнення заборгованості проводиться у розмірі 93854.79 грн..

Приватним виконавцем виконавчого округу м.Миколаєва Довгань В.В. 12 вересня 2019 року постановою відкрито виконавче провадження №66736767 з виконання виконавчого напису №2813 від 16 липня 2021 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 93 854.79 грн..

Відповідно до положень ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно положень ч.1 ст.39 Закону України "Про нотаріат" (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до положень ст.87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Положеннями ст.88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц (провадження №14-557цс19).

Як зазначає відповідач, на виконання вимог Переліку банком було надано нотаріусу в оригіналі всі необхідні документи для вчинення 16 липня 2021 року виконавчого напису №2813, а саме: заяву про вчинення виконавчого напису №12.4.2/50215 від 13 липня 2021 року; вимогу про усунення порушених кредитних зобов`язань; довідку про ненадходження платежів; довідку розрахунок заборгованості ОСОБА_1 ; виписку по рахунку за період 15 серпня 2018 року до 13 липня 2021 року; кредитний договір №Р 29.13040.004218963 від 15 серпня 2018 року; опис вкладення у цінний лист; список №14 ф.103; фіксальний чек АТ "Укрпошта"; список від АТ "Укрпошта"; детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 ..

Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно з п.1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Відповідно до п.1.2 перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Вчиняючи виконавчий напис від 16 липня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Ідея Банк" заборгованості у розмірі 98854.79 грн., приватний нотаріус керувався, в тому числі, і пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, у разі стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано.

Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: п.1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Іншими словами, законодавчо визначені умови вчинення виконавчих написів зобов`язують стягувачів надати нотаріусу виключно документи, які підтверджують безспірність цієї заборгованості і які передбачені відповідним Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України, і зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. До 26 листопада 2014 року, тобто до прийняття постанови №662, серед документів, які підтверджують безспірність заборгованості були, серед іншого, нотаріально посвідчені угоди. Після 26 листопада 2014 року до вказаного Переліку документів, які підтверджують безспірність заборгованості були включені кредитні договори, однак, судовим рішенням у справі №826/20084/14 постанова Кабінету Міністрів України №662 про внесення таких змін визнана незаконною і нечинною, а відтак, до спірних правовідносин мають застосовуватись положення Переліку до внесення змін і які не передбачають кредитних договорів документами, які підтверджують безспірність заборгованості, крім випадку, якщо такий кредитний договір посвідчено нотаріально.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Відповідно до пункту 1 Переліку "Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно", для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання".

Однак, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічні висновки викладено також в постановах Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17 (провадження №61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі №172/1652/18 (провадження №61-16749св19), які в силу вимог ч.4 ст.263 ЦПК України повинні враховуватись судом під час ухвалення рішення.

Таким чином, враховуючи, що нотаріусом вчинено виконавчий напис на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчувався, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Згідно з положень ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ч.4 ст.137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Із наведеного вище слідує, що сторона, яка заявляє вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язана надати відповідні докази, які у причинно-наслідковому зв`язку підтверджують затрачений час на правову допомогу, надану в справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги та фактичну передачу виконаних адвокатом робіт, які, зокрема, можуть міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Так, із матеріалів справи вбачається, що позивач заявив про стягнення з відповідача 28 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, при обґрунтуванні яких посилається лише на попередній(орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, доданий до позовної заяви.

Аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, з тих підстав, що до матеріалів позовної заяви не долучено позивачем та/або його представником підтвердження понесення судових витрат, а саме квитанцію, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, який підтверджував факт понесення ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у сумі 28 000 грн..

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 1362 грн..(908+454=1362 грн.).

Керуючись ст.ст.12, 18, 76-81, 141, 247, 263-265, 272, 353, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Ідея Банк", приватного виконавця Довгань Вікторії Володимирівни, третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 16 липня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №2813, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Сазоновою Оленою Миколаївною, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №Р 29.13040.004218963 від 15 серпня 2018 року, який укладений з Акціонерним товариством "Ідея Банк" в розмірі 98854.79 грн..

Стягнути з Акціонерного товариства "Ідея Банк" (, місцезнаходження: вул.Валова,11, м.Львів) на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1362 грн..

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, який відраховується з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 12 липня 2022 року.

Суддя :