Справа №: 671/720/21

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2022 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.

з участю секретаря судового засідання Хрупайло Т.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,

відповідачки ОСОБА_3 , її представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду в м. Волочиськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про визнання права на користування житловим приміщенням та вселення в житлове приміщення,

встановив:

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 про визнання за ним права на користування житловим приміщенням та вселення в житловий будинок по АДРЕСА_1 . В обгрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до договору дарування від 27.03.2013 року він безоплатно передав належну йому на праві власності 12/25 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,048 га для обслуговування житлового будинку своїм дітям ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рівних частках кожній. У даному житловому будинку проживали та були зареєстровані він, позивач, його дружина ОСОБА_9 , відповідачка, та їхні діти ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Рішенням Волочиського районнного суду від 28.01.2020 року шлюб між ним та ОСОБА_9 було розірвано, однак він залишився проживати за місцем реєстрації. Зазначив, що з січня 2021 року дружина провокувала скандали з ним, негативно налаштовувала та підбурювала у дітей почуття неповаги до нього, що позначилось на їхніх відносинах. Відповідачі стали створювати умови, які унеможливили сумісне проживання, влаштовували сварки та скандали, писали на нього скарги у різні установи, в тому числі у органи поліції, проте за відсутності підстав заходи впливу до нього не застосовувались. Позивач зазначає, що з метою уникнення чвар та конфліктів він залишав помешкання та не ночував вдома, уникав зустрічей з колишньою дружиною. 10 березня 2021 року він виявив, що замки вхідних дверей замінено і в будинок його не впустили. З метою усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням він звертався до органів місцевого самоврядування, поліції. Вказує, що наданий час відповідачі чиннять йому перешкоди у проживанні за місцем реєстрації, тому він проживає у орендованій квартирі в м. Волочиську. Просить визнати за ним право користування житловим приміщенням у житлового будинку по АДРЕСА_1 та вселити його у даний будинок.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Відповідачі та їх представник в судовому засіданні проти позову заперечили. У відзиві на позов зазначили, що після розірвання шлюбу з січня 2020 року позивач не проживає у спірному житловому приміщенні, що підтверджується актом обстеження житлового приміщення від 22.06.2021 року. Вважають твердження позивача про те, що відповідачі йому чинять перешкоди у користуванні житловим приміщенням, не відповідають дійсності. Зазначають, що між сторонами виникають конфлікти, які негативно впливають на психічне здоров`я молодшої дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка хворіє на цукровий діабет. Вказують, що позивач має у власності житло в с. Канівка Хмельницької області та з 29.10.2020 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_9 з якою у них є неповнолітній син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1, ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 9 ЖК Української РСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.ст. 64, 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, якими є дружина наймача, їх діти і батьки. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до договорів дарування, посвідчених 27.03.2013 року приватним нотаріусом Волочиського районного нотаріального округу Хмельницької області Гадайчук Є.А., позивач безоплатно передав належну йому на праві власності 12/25 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,048 га для обслуговування житлового будинку своїм дітям ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рівних частках кожній.

Отже, судом встановлено, що дітям позивача - відповідачці ОСОБА_6 та неповнолітній ОСОБА_8 , від імені якої діє матір ОСОБА_3 , на праві приватної спільної часткової власності належить 12/50 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Позивач у даному житловому будинку зареєстрований та проживав з 18 квітня 2013 року як член сім`ї власника, що підтверджується даними паспорта позивача.

Позивач та ОСОБА_9 (на даний час у зв`язку з одруженням - прізвище ОСОБА_12 ) з 02 липня 2000 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Волочиського районного суду від 28 січня 2020 року у справі № 671/1234/19. Зі змісту даного рішення вбачається, що сторони припинили шлюбні відносини, однак проживали разом.

Встановлено, що після розірвання шлюбу між колишнім подружжям ОСОБА_13 виникли особисті неприязні стосунки, що призводили до сварок та конфліктів, в тому числі і щодо користування спірним будинком. А тому, позивач не проживає в спірному будинку, що не заперечується відповідачами та підтверджується даними акту № 440 обстеження матеріально-побутових умов на предмет визначення фактичного проживання громадян від 27.04.2021 року, складеного депутатом Волочиської міської ради Пендрак О.М., показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Згідно з актом обстеження житлового приміщення від 16.04.2021 року, складеним депутатом Волочиської міської ради Каленюком В.С. за участі сусідів ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , позивач тимчасово проживає в орендованому житлі за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що спір між сторонами щодо визнання позивача таким, що втратив право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 перебував на розгляді Волочиського районного суду Хмельницької області.

За результатами розгляду даного спору рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 27.08.2021 року у справі № 671/719/21, яке набрало законної сили 11.11.2021 року, відмовлено в позові ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 через недоведеність обставин на підтвердження того, що ОСОБА_1 не проживає в будинку та не користується ним без поважних причин понад один рік.

Даним рішенням, зокрема, було встановлено, що позивач в 2013 році вселився в зазначений будинок як член сім`ї власника, однак в подальшому між сторонами виник конфлікт щодо користування спірним будинком, у зв`язку з чим в 2021 році вони зверталися з заявами в поліцію з приводу самовільної заміни замків.

Тобто судовим рішенням встановлено, що позивач не втратив права користування житловим приміщенням.

Встановлено, що станом на 24.05.2022 року у спірному будинку фактично проживають ОСОБА_5 з чоловіком ОСОБА_19 , неповнолітня ОСОБА_8 разом із матір`ю ОСОБА_20 та вітчимом ОСОБА_21 (а.с. 143)

З врахуванням зазначених обставин, а також того, що позивач не втратив інтересу до спірного житлового будинку, в який він у встановленому законом порядку вселився та зареєструвався у ньому, а також бажає надалі там проживати, суд дійшов висновку про наявність підстав для захисту житлових прав позивача та задоволення позову в частині вселення позивача в житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Позов в частині вимог про визнання за позивачем права користування даним будинком задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами обставин щодо втрати ним права користування житловим приміщенням.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про те, що медичні довідки щодо стану здоров`я дитини ОСОБА_8 , наявність у спільній частковій власності позивача житлового будинку в іншому населеному пункті, а також одруження позивача в 2020 році та народження дитини від іншої жінки, не підтверджують наявність правових підстав для відмови у позові в частині вселення позивача у будинок.

Наданий відповідачем висновок психолога КУ Центр надання соціальних послуг (а.с. 148) свідчить про те, що між колишнім подружжям ОСОБА_13 склались неприязні стосунки, і їм, як батькам дитини ОСОБА_8 , психолог рекомендує налагодити стосунки між собою з метою поліпшення подальшого позитивного прикладу спілкування з дитиною.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ЦПК України та підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у розмірі по 454 грн. 00 коп. з кожного.

Керуючись ст.ст. 12, 14, 76, 80, 81, 141, 200, 247, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 в житловий будинок по АДРЕСА_1 .

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 454 грн. 00 коп. з кожної.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи: позивач ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ; відповідачі: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 ; ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повне рішення складено 29.08.2022 року.

Суддя: