КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 362/3322/21 Головуючий у І інстанції Марчук О.Л.
Провадження №22-ц/824/3468/2022 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 червня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Писаної Т.О.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Ірина Миколаївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

УСТАНОВИВ:

у червні 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначала, що 15 березня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар І.М. вчинено виконавчий напис за № 677 про звернення стягнення на належне їй нерухоме майно, що є предметом іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед АТ КБ Приватбанк .

Посилаючись на порушення законодавства при вчиненні вказаного виконавчого напису, що полягають у неотриманні нотаріусом документів щодо безспірності розміру заборгованості та спливу строків давності для вчинення спірного виконавчого напису, просила визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити заявлений нею позов.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги позивач зазначає, що ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам позивача, покладеним в обґрунтування позовних вимог.

Так, виконавчим написом № 677 від 15.03.2019 1111 Дніпровського МНО Дніпропетровської області Бондар І.M., про звернення стягнення па нерухоме майно ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 було запропоновано задовольнити вимог АТ «ПриватБанк» за договором кредиту № KIDOGA00000003 від 21.08.2007, у розмірі (забезпечені договором іпотеки № KIDOGА00000003 від 21.08.2007):

- заборгованості за кредитом 85 709,91 доларів США;

- заборгованості за відсотками - 104 341.58 доларів США;

- комісія 14 632.16 доларів США;

- пеня 306 193,32 доларів США;

що всього становить 546 876 (п`ятсот сорок шість тисяч вісімсот сімдесят сім) доларів США 97 центів за курсом НБУ на 16.01.2019 року (один долар СІІІА дорівнює 28,166809 гривень) становить 15 403 779 (п`ятнадцять мільйонів чотириста три тисячі сімсот сімдесят дев`ять) гривень 16 копійок.

Як на підставу для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивачем визначено: відстуність обгрунтування стягнення основної суми заборгованості, відсутність розрахунку простроченої забогованості, яка нарахована, та відсутність розрахункового періоду, які стверджують право АТ КБ «ПриватБанк» на звернення стягнення на нерухоме майно за договором іпотеки № KIDOGА00000003 від 21.08.2007; відсутність повідомлення (вимоги) про сплату заборгованості АТ КБ «ПриватБанк», що стверджує про відсутність безпірності самої заборгованості на момент вчинення виконавчого напису приватним нотаріусомДніпровського МНО Дніпропетровської області Бондар І.М. № 677 від 15.03.2019.

Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на ту обставину, що строк дії кредиту № KIDOGА00000003 від 21.08.2007 було встановлено п. 35.2. Договору іпотеки № KIDOGА00000003 від 21.08.2007 до 21.08.2017 року, що підтверджує порушення строку позовної давності за вимогами про звернення стягнення на нерухоме майно.

Крім того, у зв`язку із закінченням строку дії договору нарахування процентів та пені припиняється, вказане твердження узгоджується з правовим висновком зробленим ВС в постанові по цивільні справі №175/4753/15-н.

Апелянт також вказує, що 13.07.2012 року до ОСОБА_1 (Іпотекодавець) та ОСОБА_3 (Боржник) була направлена вимога вих. № 30.1.0/2 дострокове стягнення з ОСОБА_3 суми заборгованості у розмірі 68 456,30 доларів СІІІА за Кредитним договором № KIDOGА00000003 від 21.08.2007, таким чином, кредитор самостійно змінив строк виконання зобов`язання, що унеможливлює нарахування процентів та пені за умовами кредитного договору.

Факт направлення письмової вимоги боржнику підтверджується також рішенням Васильківського міськрайоного суду Київської області від 28.05.2015 року по справі № 362/1995/13-ц, яким в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» за кредитним договором №KID0GA00000003 від 21 серпня 2007 року в розмірі 142 021,89 дол., що в гривневому еквіваленті становить 1 134 754,87 грн., було звернуто стягнення на предмет іпотеки у вигляді житлового будинку загальною площею 186,70 кв.м., житловою площею 58,10 кв.м та земельної ділянки загальною площею 0,185 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від свого імені договору купівлі продажу з іншою особою-покупцем, на підставі договору іпотеки від 21.08.2007 року, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Отже, право кредитора на задоволення вимог за рахунок іпотечного майна було реалізоване рішенням Васильківського міськрайоиного суду Київської області від 28.05.2015 року по справі № 362/1995/13-ц.

Задовлення вимог кредитора за вказаним судовим рішенням, закінчення строку на нарахування відсотків та пені по договору кредиту, свідчить про те, що представлений відповідачем розрахунок заборгованості не є беспірним, а реальність вимоги на дату пред`явлення документів до нотаріуса є сумнівною.

За вказаних обставин оспорюваний виконавчий напис - здійснено за відсутності встановлення факту безспірності заборгованості позивача та з порушенням строку на його здійснення.

Відтак, апелянт вважає, що вказані обставини не були прийняті судом першої інстанції до уваги, їм не надано належної оцінки, а оскаржуване рішення носить формалізований характер.

Відзивів на апеляційну скаргу в строк, визначений в ухвалі Київського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року про відкриття апеляційного провадження, до суду апеляційної інстанції не надійшло.

Відзив на апеляційну скаргу, поданий відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» 26.04.2022 року, не може бути прийнятий апеляційним судом, оскільки в порушення вимог ч. 4 статті 360 ЦПК України відповідачем не додано доказів направлення копій відзиву іншим учасникам справи. Крім того, відповідач у відзиві не порушує питання про продовження строку на його подання.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 - адвокати Штундер Я.Г. та Іванова-Штундер Я.Г. підтримали апеляційну скаргу, посилаючись на викладені у ній доводи, просили скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду вказаної справи, на розгляд справи не з`явилися, та заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавали, тому суд відповідно до норм ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянув вказану справу у відсутність учасників справи, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції при розгляді вказаної справи встановлено що 15 березня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис за № 677 про звернення стягнення на належне ОСОБА_1 нерухоме майно, що є предметом іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 17).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що під час розгляду справи позивачем не доведено перед судом порушення при вчиненні спірного виконавчого напису приватним нотаріусом норм Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на зазначене.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів даної справи вбачається, 21 серпня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №KID0GA00000003, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 105 967,30 доларів США на наступні цілі 95 000,00 доларів США на покупку б/у автомобіля, а також 10 967,30 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 21.08.2017 року.

В рахунок забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором №KID0GA00000003 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки від 21.08.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Бобковим О.В., зареєстрованим в реєстрі за №1760, відповідно до якого ОСОБА_1 надала в іпотеку житловий будинок загальною площею 186,70 кв.м. та житловою площею 58,10 кв.м та земельну ділянку загальною площею 0,185 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

13.07.2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» направляв відповідачу ОСОБА_2 та поручителю ОСОБА_1 вимогу за № 30.1.0/2-019 про дострокове стягнення заборгованості у розмірі 68 456,30 дол США за кредитним договором № KID0GA00000003 від 21.08.2007 року.

Зазначені обставини встановлені рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2015 року по справі № 362/1995/13-ц, яке набрало законної сили.

Згідно з положеннями ч. 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2015 року по справі № 362/1995/13-ц частково задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором №KID0GA00000003 від 21.08.2007 року в розмірі 142 021,89 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1 134 754,87 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, у вигляді житлового будинку загальною площею 186,70 кв.м., житловою площею 58,10 кв.м та земельної ділянки загальною площею 0,185 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від свого імені договору купівлі продажу з іншою особою-покупцем, на підставі договору іпотеки від 21.08.2007 року, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації встановлено на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності. В іншій частині позову відмовлено.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що звернувшись в 2012 році із вимогою до боржника та поручителя про дострокове стягнення заборгованості, банк самостійно змінив строк дії кредитного договору. Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.05.2015 року справа № 362/1995/13-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором засвідчило такі зміни.

Звертаючись до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки у 2013 році по справі 362/1995/13-ц, ПАТ «ПриватБанк» надав суду розрахунок заборгованості за договором №KID0GA00000003 від 21 серпня 2007 року, станом на 28.08.2012 року, згідно якого заборгованість складала 142 021,89 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 1 134 754,87 гривень, в тому числі:

- заборгованість за кредитом - 87 666,85 дол. США,

- заборгованість по поцентам - 28 483,02 дол. США,

- заборгованість по комісії - 3 990,00 дол.США,

- пеня - 15 089,27 дол.США,

- штраф (фіксована частина) - 31,29 дол.США,

- штраф ( процентна складова) - 6 761,46 дол. США.

Звертаючись до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. із вимогою про вчинення виконавчого напису, АТ КБ «ПриватБанк» визначив заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 546 876, 97 доларів США,що за курсом НБУ станом на 16.01.2019 року становить 15 403 779, 16 грн., з яких:

- заборгованості за кредитом 85 709,91 доларів США;

- заборгованості за відсотками - 104 341.58 доларів США;

- комісія 14 632.16 доларів США;

- пеня 306 193,32 доларів США.

Статтею 18 ЦК Українипередбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 № 296 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595(далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів".

Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, зокрема, підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункту 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України "По нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, у справі, яка переглядається, звернення АТ КБ «ПриватБанк» до нотаріуса для вчинення виконавчого напису з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, в якій проценти та пеня нараховані після 28.05.2015 року (ухвалення рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.05.2015 року) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Статтею 1050 ЦК Українипередбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені, однак таких вимог Банк не заявляв, у зв`язку із чим заявлені вимоги про стягнення процентів та пені, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими.

Крім того, суду не надано розрахунків, за якими проведено нарахування відповідачем процентів та пені при зверненні до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, а також, не надано суду доказів, що на момент звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису не було пропущено трирічний строк з дня настання права вимоги, а також про те, що умови договору містять положення про збільшення строків позовної давності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ст. 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Оскільки апелянтом за подачу позовної заяви було сплачено 908,00 грн. та за подання апеляційної скарги 1362,00 грн., що разом становить 2270,00 грн., тому суд апеляційної інстанції стягує дані витрати з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 87,88 Закону України "Про нотаріат", ст ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2021 року скасувати. Ухвалити у справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса №677 від 15 березня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Іриною Миколаївною, про звернення стягнення на нерухоме майно: житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АТ КБ «ПриватБанк» в рахунок погашення заборгованості в розмірі 546 876 доларів США 97 центів, що за курсом НБУ на 16.01.2019 року становить 15 403 779 гривень 16 коп. на підставі договору іпотеки №KIDOGA00000003 від 21.08.2007 р.

Стягнути з Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені останньою витрати на сплату судового збору з подання позовної заяви в розмірі 908,00 грн. та за подання апеляційної скарги 1362,00 грн., що разом становить 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 27 червня 2022 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Писана Т.О.