ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4564/22 Справа № 208/4976/20 Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С.М. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Максюти Ж.І.

суддів Свистунової О.В., Деркач Н.М.

за участю секретаря Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" Васюхіної Катерини Євгенівни на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 квітня 2021 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У своєму позові позивач зазначив, що 17 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» укладено договір про передачу прав за договором про передачу прав з договорами забезпечення. Разом з тим 17 грудня 2012 р. між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», відповідно до чинного законодавства України, був укладений договір про відступлення прав вимоги. Отже внаслідок укладення договорів відбулась зміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за договором № 1041-22/2007 від 18.10.2007 року.

Так 18.10.2007 з ЗАТ «АК Промінвестбанк» та ОСОБА_2 , уклали кредитний договір № 1041-22/2007 від 18.10.2007 року, з подальшим внесенням змін та доповнень. Відповідно до умов договору, банк зобов`язується надати боржнику кредит в розмірі 9000 доларів США, а боржник зобов`язується повернути наданий кредит у сплатити відсотки за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Боржник неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 01.03.2020 р. має прострочену заборгованість : за кредитом 8000 доларів США, що за курсом НБУ та на дату розрахунку складає 196 488 грн.; по відсоткам 6 259,43 доларів США, що за офіційним курсом НБУ та на дату розрахунку складає 153 737,86 грн.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між кредитором та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 1042-22/2007, відповідно до якого ОСОБА_1 передала в іпотеку кредитору нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 79,3 кв.м. житловою площею 43,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із наявною заборгованістю за договором просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру, загальною площею 79,3 кв.м. житловою площею 43,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1042-22/2007 від 18.10.2007 року, що складає 14 259,43 доларів США, а саме: за кредитом 8000 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 196 488,00 грн.; по відсотках 6 259,43 дол. США , що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 153 737,86 грн. та стягнути судові витрати в розмірі 5 852,00 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 квітня 2021 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, загальною площею 79,3 кв.м. житловою площею 43,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" просить рішення суду від 09 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на виконання умов кредитного договору та іпотечного договору, відповідачам (боржнику) було направлено вимогу про усунення порушень, але станом на дату подання позовної заяви вимога залишена ними без задоволення.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 516 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.10.2007 з ЗАТ «АК Промінвестбанк» та ОСОБА_2 , уклали кредитний договір № 1041-22/2007 від 18.10.2007 року, з подальшим внесенням змін та доповнень. Відповідно до умов договору, банк зобов`язується надати боржнику кредит в розмірі 9000 доларів США, а боржник зобов`язується повернути наданий кредит у сплатити відсотки за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між кредитором та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 1042-22/2007 відповідно до якого ОСОБА_1 передала в іпотеку кредитору нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 79,3 кв.м. житловою площею 43,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

17 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» укладено договір про передачу прав за договором про передачу прав з договорами забезпечення. Разом з тим 17 грудня 2012 р. між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», відповідно до чинного законодавства України, був укладений договір про відступлення прав вимоги. Отже внаслідок укладення договорів відбулась зміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за договором № 1041-22/2007 від 18.10.2007 року.

Відповідно до п.1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 03.06.2014 року, не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або; таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, за недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); кредитна установа не має права відступити (відчужити) на користь (у власність) іншої особи свої права вимоги до позичальників за кредитами, забезпеченням за якими виступає майно/майнові права, зазначені у підпункті 1 цього пункту.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Верховний Суд у постанові від 14 червня 2019 року у спраіві №910/6642/18) зазначив, що відповідно до частини першої ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст.ст. 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 у справі №338/180/17), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (висновки у пунктах 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц).

Вирішуючи спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи не містять доказів переходу прав у зобов`язанні за кредитним договором № 1041-22/2007 від 18.10.2007 року та іпотечним договором № 1042-22/2007 від 18.10.2007 року від Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку до ТОВ «Кредитні ініціативи», а саме договір відступлення права вимоги, укладений між Акціонерним комерційним промислово інвестиційним банком та ТОВ «Кредитні ініціативи», акт приймання-передачі кредитного договору № 1041-22/2007 від 18.10.2007 року, додаткової угоди до нього та іпотечного договору № 1042-22/2007 від 18.10.2007 року, у зв`язку з чим неможливо встановити законність переходу прав до позивача та перевірити той факт, що ТОВ «Кредитні ініціативи» є належним позивачем по справі.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованості рішення суду, невідповідності рішення суду обставинам справи є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У зв`язку з відмовою у задоволені апеляційної скарги, судові витрати понесені позивачем перерозподілу не підлягають

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" Васюхіної Катерини Євгенівни на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 квітня 2021 року - залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 квітня 2021 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: О.В. Свистунова

Н.М. Деркач