Номер провадження: 22-ц/813/1931/23
Головуючий у першій інстанції Донцов Д. Ю.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2021 року у складі судді Донцова Д.Ю.,
в с т а н о в и в:
В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса про визнання права на виключення квартири з числа службових для забезпечення сім`ї постійним житлом.

В обґрунтування позову зазначається, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних силах України до 06.04.2018, на теперішній час являється пенсіонером Міністерства оборони України, має статус учасника бойових дій, є інвалідом війни ІІ групи. 02.03.2018 наказом міністра оборони України (по особовому складу) № НОМЕР_1 ОСОБА_1 був звільнений у запас за пунктом «б» (станом здоров`я) частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», при вислузі у календарному обчисленні 36 років 08 місяців 01 день, у пільговому обчисленні 37 років 00 місяців 21 день, із посади начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , посаду здав 06.04.2018 та був направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач разом з сім`єю: дружиною ОСОБА_2 та дочкою ОСОБА_3 постійно проживають та зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 39,70 кв. м., яка має статус службової. У вказану квартиру позивач поселився на підставі службового ордера серії ПР №1769 від 06.08.2009, виданого Приморською районною адміністрацією виконавчого комітету Одеської міської ради, згідно з розпорядженням КЕВ м. Одеси №330 від 23.04.2009, у зв`язку з проходженням військової служби. Зважаючи на службовий статус вищевказаної квартири, який значно обмежує можливість реалізації встановлених чинним житловим законодавством житлових прав, позивач звертався до Військової частини НОМЕР_2 з проханням направлення запиту до КЕВ м. Одеса про визнання права на виключення вказаної квартири з числа службових. У свою чергу КЕВ м.Одеса було відмовлено у виключені займаного позивачем житла з числа службового. Позивач вважає, що дана відмова КЕВ м. Одеса, не узгоджується з чинним законодавством, а саме п.п. 3,11,22 Порядку забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей житловими приміщеннями», п. 10 «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями», п. 6 «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», тому звернувся до суду з позовною заявою в якій просить суд визнати за ОСОБА_1 право на виключення з числа службового житла квартири за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 39,70 кв. м., зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеса подати до Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради клопотання з належно оформленими документами про виключення з числа службового житла квартири за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 39,70 кв. м.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2021 року позовні вимоги задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право на виключення з числа службового житла квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 39,70 кв.м. Зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси подати до Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради клопотання про виключення з числа службового житла квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею 39,70 кв.м.
Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що КЕВ м. Одеса неможливо зобов`язати подати клопотання до Приморської районної адміністрації, виконавчого комітету Одеської міської ради про виключення житла з числа службового. Відповідності ст. 43 ЖК України та Інструкції позивач має забезпечуватись житлом для постійного проживання з житлового фонду Міністерства оборони України згідно з чергою, визначеною часом прийняття на облік, бо порушення черговості призведе до порушення конституційних прав на житло інших військовослужбовців. Крім того, відомчий житловий фонд Міністерства оборони України розподіляється за процедурою, визначеною розділом VII Інструкцією. При надходженні на розподіл таких житлових приміщень заступник Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків) за поданням ГКЕУ затверджує розподіл цього житла між військовими частинами, військовими комісаріатами та квартирно-експлуатаційними установами (організаціями), який доводиться до житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій) для надання військовослужбовцям та членам їх сімей в порядку, визначеному цією Інструкцією. Затверджений Список надання постійного житла у Збройних Силах України у такому разі є підставою для зняття з обліку за місцем перебування на відповідному обліку, реєстрації та зарахування на облік у військовому комісаріаті, в зоні відповідальності якого знаходиться житло, що надається, а також для оформлення КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу.
12.12.2021 ОСОБА_1 надав суду відзив на апеляційну скаргу та просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що на території України він тимчасово забезпечений саме цією житловою площею, яку отримав відповідно до законодавства України. Крім цього житла, будь-якого іншого він немає. Як учасник бойових дій, ветеран військової служби, інвалід 2 групи він користується пільгами при отриманні постійного житла.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце її розгляду повідомлені, заяв про її відкладення не надали.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України. Відповідно до Витягу з послужного списку має вислугу років у календарному обчисленні 36 років 08 місяців 01 день, у пільговому обчисленні 37 років 00 місяців 21 день, є учасником антитерористичної операції, в якій безпосередньо брав участь у період з 17.04.2014 по 27.04.2014, з 10.03.2015 по 12.05.2015 на території Донецької та Луганської областей, є інвалідом 2 групи відповідно до безтермінового посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 05.12.2018 року.

02.03.2018 ОСОБА_1 начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , звільнено наказом МОУ (по особовому складу) №118 від 02.03.2018 з військової служби у запас за пунктом «б» (станом здоров`я) частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням вимог ч. 8 цієї ж статті, з правом носіння військової форми одягу, та направлено до зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

27.04.2009 Приморською районною адміністрацією Виконавчого комітету Одеської міської ради ОСОБА_1 видано ордер серії ПР №1769 на право зайняття службового приміщення жилою площею 39,7 кв.м. із сім`єю 3 осіб у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Відомостей №З151117-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, з 29.04.2009 ОСОБА_1 зареєстрований у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , з 30.09.2016 у вказаній квартирі зареєстрована його дружина ОСОБА_2 , з 09.03.2016 у вказаній квартирі зареєстрована донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

03.07.2020 позивач звертався з заявою до командира військової частини НОМЕР_2 з метою отримання довідки щодо перебування його на обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов та проханням щодо направлення запиту до КЕВ м. Одеси про визнання права на виключення квартири з числа службових.

Згідно із довідкою командира військової частини НОМЕР_2 від 29.07.2020, ОСОБА_1 з 26.03.2008 перебуває на обліку військовослужбовців у загальній черзі, з 26.03.2008 першочергова, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання.

Відповідно до листа вих. 4833/8 від 07.07.2020, командир військової частини НОМЕР_2 направив справу ОСОБА_1 до КЕВ м.Одеси з метою реалізації права позивача на розслужбовлення квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Довідки наданої начальником КЕВ м. Одеси ОСОБА_1 перебуває в узагальнених списках обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання в Одеському гарнізоні, станом на 01.07.2020 в загальній черзі з 26.03.2008 №2039 та в першочерговій черзі з 26.03.2009 №271, при військовій частині НОМЕР_2 , зі складом сім`ї 3 особи. Відповідно до довідки м. Сімферополь №6 від 24.03.2008 отриману 4-кімнатну квартиру з житлового фонду Міністерства оборони України, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яку залишив своїй повнолітній доньці.

З відповіді начальника КЕВ м. Одеси вбачається, що облікова справа полковника запасу ОСОБА_1 щодо виключення квартири із числа «службових» була направлена до Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України для розгляду на засіданні Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, за результатами перевірки вищевказана справа була повернута КЕВ м. Одеса без розгляду.

28.05.2019 вих. №2309 ТВО КЕВ м. Одеси направляло начальнику Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України на розгляд на засіданні комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями облікові квартирні справи щодо виключення квартир із числа «службових» на військослужбовців, в тому числі і щодо полковника запасу ОСОБА_1 .

Відповідачем разом із відзивом, було надано суду копії:

-розпорядження начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗСУ від 04.10.2016 №300/4/11, в якому зазначено: «не надавати на перевірку до Головного управління пропозиції гарнізонів щодо розподілу житлових приміщень у тому числі шляхом виключення із числа службових»;

-розпорядження начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗСУ №303/4/2074 від 04.10.2018 року, в якому зазначено: «заборонити і не допускати практику надання на перевірку облікових справ, які не відповідають вимогам законодавства, а також не надавати на перевірку справи, які стосуються виключення квартир з числа службових»;

-окремого доручення Міністерства оборони України від 12.12.2019 №19360/з, де зазначено: «з метою створення службового житлового фонду у гарнізонах ЗСУ не подавати командирами військових частин до квартирно-експлуатаційних відділів пропозицій щодо виключення житла із числа службового до окремого розпорядження, в зв`язку з реформуванням шляхів забезпечення військо службовців та осіб звільнених з військової служби в запас житлом в межах чинного законодавства».

Рішення суд першої інстанції мотивував тим, що внаслідок бездіяльності відповідача позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Колегія суддів погоджується з висновокм суду першої інстанції.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.
Відповідно до пункту 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Лише після вирішення питання про зняття з даного житла статусу службового, воно може бути приватизоване на умовах і в порядку, передбаченому Законом.
За змістом статті 118 Житлового кодексу Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі підрозділів всіх видів і родів ЗСУ, як в воєнний, так і в мирний час. Учасникам бойових дій надаються зокрема, такі пільги, як першочергове забезпечення житлом осіб, що потребують поліпшення житлових умов.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
Статтею 125 ЖК УРСР передбачено, що осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, не може бути виселено із службового житла.
Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 3 серпня 2006 року, а саме пунктом 3 встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями на сьогодні передбачено чотири способи забезпечення житлом військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20років і більше: 1) наданням один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого; 2) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, виключеного з числа службового; 3) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб; 4) надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
У пункті 11 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями встановлено механізм виключення житлового приміщення з числа службового, передбачено, що виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно- експлуатаційного органу.
Пунктом 10 розділу 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 06вересня 2018 року, передбачено, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу.
Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Суд обґрунтовано виходив із того, що квартирно-експлуатаційний відділ не надав доказів на підтвердження обґрунтованості відмови у поданні клопотання за заявою військовослужбовця про розгляд питання про виключення житла з числа службового при наявності клопотання командира військової частини з цього приводу. Немотивована бездіяльність квартирно-експлуатаційного відділу обмежує права позивача на забезпечення житлом, гарантовані Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а посилання відповідача на необхідність дотримання черговості при вирішенні питання щодо виключення житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки позивач вже забезпечений службовим житлом у порядку черговості.
Подібні за змістом висновки висловленні у постановах Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі N 640/10473/19, від 03 лютого 2021 року у справі N 636/1480/19, від 04 березня 2020 року у справі N 636/1514/19, від 16 червня 2021 року у справі N 636/5008/19, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.
Не можуть бути підставою скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що раніше ОСОБА_1 отримав житло в м.Сімферополь, яку залишив повнолітній донці, оскільки такі обставини не стали перешкодою для отримання службового житла та не стали перешкодою для постановки його на квартирний облік осіб, які потребують полпшення житла, доказів приватизації житла не надано. Крім того, такі обставини не стали підставою для відмови у задоволенні звернення щодо виключення квартири з числа службових. З часу отримання службового житла між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані вищезгаданими нормативними актами.
Відповідач не позбавлений права вирішення питання дотримання вимог п.10 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» незалежно від вимог ОСОБА_1 у цій справі.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інтанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянув справу в межах наведених доводів, доводи скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 серпня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 17.01.2023

Головуючий:

Судді: