Справа № 727/8510/21
Провадження № 2/727/293/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» червня 2022 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого судді Одовічен Я.В.

за участю секретаря: Філатової К.А.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

представника третьої особи: Сабадаш Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про поділ майна подружжя та визнання права власності на частки майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про поділ майна подружжя та визнання права власності на частки майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності.

Посилалася на те, що з 22.10.2015 року перебувала у зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №1920, шлюбі з ОСОБА_5 . Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07 червня 2021 року шлюб між ними було розірвано.

Під час шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначала, що в період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства ними було набуто майно: квартиру АДРЕСА_1 , а також транспортний засіб марки «Hyundai Sonata» VIN: НОМЕР_1 д.н. НОМЕР_2 .

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.2018 року.

Оскільки у їх сім`ї було відсутнє власне житло, а ОСОБА_5 є учасником бойових дій, то рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №673/25 від 11.12.2018 року «Про надання матеріальної допомоги цільового спрямування для придбання житла» вирішено надати матеріальну допомогу цільового спрямування для придбання житла ОСОБА_5 , як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, учаснику бойових дій АТО у складі сім`ї з трьох осіб в розмірі 998149 грн. 56 коп.

Відповідно до протоколу засідання комісії з питань розгляду заяв та розрахунку розміру матеріальної допомоги цільового спрямування для придбання житла від 22.11.2018 року, було розглянуто заяву ОСОБА_5 , особи з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, учасника бойових дій АТО та додані до неї документи про надання матеріальної допомоги цільового спрямування для придбання житла. Кількість осіб із членів сім`ї заявника, на яких розраховується матеріальна допомога: три особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_4 - син. Комісією одноголосно прийнято рішення про розрахунок матеріальної допомоги в розмірі - 998149 грн. 56 коп.

Після прийняття рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №673/25 від 11.12.2018 року на підставі протоколу засідання комісії з питань розгляду заяв та розрахунку розміру матеріальної допомоги цільового спрямування для придбання житла від 22.11.2018 року ними було укладено договір купівлі-продажу квартири.

За умовами договору купівлі-продажу продаж квартири здійснюється за ціною 998149 гривень. Розрахунок між сторонами здійснюється з відстроченням платежу. Кошти у розмірі 998149 гривень покупець зобов`язується переказати зі спеціального рахунку протягом 20 банківських днів із моменту нотаріального посвідчення цього договору на рахунок продавця.

Для переказу коштів продавцю зі спеціального рахунку покупця, останній подає до уповноваженого банку письмову згоду Департаменту праці та соціального захисту населення ЧМР на перерахування коштів зі спеціального рахунку як оплату за договором купівлі-продажу квартири з визначенням суми, що підлягає перерахуванню та реквізитів для перерахунку.

ОСОБА_1 особисто була присутня у приватного нотаріуса Савчук В.Г. під час укладення договору купівлі-продажу квартири та надавала заяву-згоду на укладення зазначеного договору.

Тобто, квартира АДРЕСА_1 була придбана за кошти, надані державою як допомогою для сім`ї з трьох осіб: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_4 - син.

Тому вважає, що зазначена квартира є спільною сумісною власністю сторін, а частки в квартирі є рівними та становлять по 1/3 частці у кожного.

Також, під час шлюбу 28.07 2020 року за спільні кошти подружжям було придбано на підставі договору купівлі-продажу транспортний засіб марки «Hyundai Sonata» VIN: НОМЕР_1 д.н. НОМЕР_2 . Автомобіль було зареєстровано на ім`я відповідача.

Транспортний засіб було придбано за ціною 11000 доларів США, однак у зв`язку з проведенням ремонтних робіт, його вартість збільшилась до 14000 доларів США.

Їй відомо, що на даний час ОСОБА_5 відчужив автомобіль своїй сестрі ОСОБА_6 , проте продовжує ним користуватись. Згоду на відчуження автомобіля позивач не надавала. Транспортний засіб було відчужено коли вони однією сім`єю не проживали та були в процесі розірвання шлюбу.

Просила визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 63,30 кв.м., в тому числі житловою площею 37,40 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_4 право власності по 1/3 частці у кожного на квартиру АДРЕСА_1 .

Також просила визнати з ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку транспортного засобу марки «Hyundai Sonata» VIN: НОМЕР_1 д.н. НОМЕР_2 та в рахунок вартості Ѕ частки автомобіля стягнути з ОСОБА_5 грошову компенсацію в розмірі 147910 грн. 50 коп.

Право спільної сумісної власності на транспортний засіб просила припинити.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.09.2021 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Відповідачем було подано відзив позов. У відзиві ОСОБА_5 заперечує щодо задоволення позовних вимог. Вказує на те, що спірний автомобіль було відчужено під час шлюбу, на момент, коли сторони проживали однією сім`єю та мали спільний бюджет. Рішення про продаж автомобіля приймалося за участю ОСОБА_1 , вона була ініціатором його продажу.

Отримані за продаж автомобіля грошові кошти було використано в інтересах сім`ї, залишок від отриманих коштів поповнив сімейний бюджет.

Зазначив, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на Ѕ частку транспортного засобу є вимогами, які стосуються майнових інтересів третьої особи та не підлягають задоволенню у даному спорі.

Щодо позовних вимог відносно квартири АДРЕСА_1 відповідач вказував на те, що вважає її своєю особистою власністю. Спірна квартира дійсно була придбана під час шлюбу, однак кошти на неї було отримано ним в якості матеріальної допомоги цільового спрямування для придбання житла, згідно рішення виконкому ЧМР №673/25 від 11.12.2018 року.

Матеріальна допомога була надана йому як особі, яка безпосередньо захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та брала безпосередню участь в антитерористичній операції на сході України. Вважає, що така допомога не оподатковується, не є доходом у розумінні податкового законодавства і за своєю природою та призначенням не може відноситись до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя в розумінні ч.2 ст.61 СК України.

Відповідно до Порядку надання матеріальної допомоги цільового спрямування для придбання житла учасникам антитерористичної операції, що потребують поліпшення житлових умов право на отримання матеріальної допомоги мають саме учасники бойових дій, а тому кошти, за які придбано спірну квартиру, є його особистими.

Окрім того, зазначив, що малолітній ОСОБА_4 не приймає участі у поділі спільного майна подружжя.

Просив відмовити у задоволенні позову.

Представником позивача було подано відповідь на відзив.

Третьою особою ОСОБА_7 було подано письмові пояснення позов. У поясненнях остання повідомила, що є єдиним власником транспортного засобу марки «Hyundai Sonata» VIN: НОМЕР_1 д.н. НОМЕР_2 . Придбання нею автомобіля відбулось у період перебування у шлюбі ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . Їй відомо, що кошти від продажу транспортного засобу були використані в інтересах сім`ї. Вважає себе добросовісним набувачем, а тому заперечує проти позовних вимог про визнання за позивачем права власності на частку транспортного засобу.

Ухвалою суду від 19.11.2021 року за клопотанням представника позивача було витребувано докази.

30.11.2021 року строк підготовчого провадження у справі було продовжено на тридцять днів.

Ухвалою суду від 14.12.2021 року до участі у справі було залучено третю особу та призначено судову авто товарознавчу експертизу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач, допитана судом у якості свідка, суду пояснила, що відповідач є її колишнім чоловіком. ОСОБА_5 є учасником АТО та мав право на передбачені Законом пільги. Він повідомив їй, що є можливість отримати від Чернівецької міської ради матеріальну допомогу на придбання житла. Для одержання матеріальної допомоги вони подали необхідний пакет документів, при цьому розмір допомоги розраховувався на трьох осіб: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та дитину ОСОБА_4 . Під час розрахунку розміру матеріальної допомоги було враховано те, що вони з відповідачем приймали участь у безкоштовній приватизації, у зв`язку з чим зменшено її розмір. Кошти готівкою вони не отримували, за умовами договору купівлі-продажу їх було перераховано в безготівковій формі. Також зазначила, що іншого житла у неї з дитиною немає, на даний час між нею та ОСОБА_5 склались конфліктні відносини, останній застосовував до неї фізичне насильство. На даний час з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дитини. Син має статус дитини з інвалідністю у зв`язку з діагнозом «дитячий аутизм». Спірний автомобіль було придбано під час шлюбу за їх спільні кошти, а тому вважає, що транспортний засіб є спільною сумісною власністю подружжя. Однак, ОСОБА_5 без її згоди переоформив транспортний засіб на ім`я своєї сестри, однак по даний час продовжує ним користуватись. Кошти від продажу автомобіля відповідач їй не надавав. Просила позов задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та підтвердила, викладені в ньому обставини. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав з підстав, викладених у відзиві. Просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився. У поданому до суду плані промови судових дебатів позовні вимоги не визнав та у зв`язку з неможливістю з`явитись у судове засідання просив завершити розгляд справи у його відсутності.

Представник третьої особи Служби у справах дітей ЧМР в інтересах дитини у судовому засіданні позов підтримала.

Третя особа ОСОБА_8 подала через канцелярію суду письмові пояснення, в яких просила проводити судовий розгляд у її відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, позивача, третьої особи, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, судом встановлено, що сторони з 22.10.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07.06.2021 року розірвано (а.с.19).

Від шлюбу у сторін є одна малолітня дитина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18).

Таким чином, шлюбні відносини між сторонами припинено, проте у добровільному порядку вони не можуть дійти згоди щодо поділу спільного майна подружжя, та іншого нерухомого майна.

Так, під час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №6374/20/010864 від 28.07.2020 року ОСОБА_5 набув у власність транспортний засіб марки «Hyundai Sonata» VIN: НОМЕР_1 д.н. НОМЕР_2 , 2015 року випуску (а.с.179,181).

У подальшому, 08.04.2021 року ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу продав ОСОБА_6 автомобіль марки «Hyundai Sonata» VIN: НОМЕР_1 д.н. НОМЕР_2 , 2015 року випуску. Відповідно до договору ціна транспортного засобу складає 100100 гривень (а.с.184).

Крім того, на підставі договору купівлі-продажу квартири з відстроченням платежу від 18.12.2018 року ОСОБА_5 набув у власність квартиру АДРЕСА_2 (а.с.161-163).

Відповідно до умов зазначеного договору, його було укладено на виконання Програми забезпечення житлом учасників антитерористичної операції, що потребують поліпшення житлових умов, й відповідно до Порядку надання матеріальної допомоги цільового спрямування для придбання житла учасникам антитерористичної операції, що потребують поліпшення житлових умов, затверджених рішенням міської ради №788 від 01.08.2017 року та рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради «Про надання матеріальної допомоги цільового спрямування для придбання житла» №673/25 від 11.12.2018 року.

Продаж квартири здійснено за узгодженою між сторонами ціною, яка становить 998149 гривень. Розрахунок між сторонами здійснюється з відстроченням платежу. Кошти у розмірі 998149 гривень покупець зобов`язується переказати зі спеціального рахунку протягом двадцяти банківських днів із моменту нотаріального посвідчення договору цього договору на рахунок продавця.

Для переказу коштів продавцю зі спеціального рахунку покупця, останній подає до уповноваженого банку письмову згоду Департаменту праці та соціального захисту населення ЧМР на перерахування коштів зі спеціального рахунку як оплату за договором купівлі-продажу квартири з визначенням суми, що підлягає перерахуванню та реквізитів для перерахунку.

ОСОБА_1 особисто була присутня у приватного нотаріуса Савчук В.Г. під час укладення договору купівлі-продажу квартири та надала заява-згоду на укладення зазначеного договору (а.с.164). Також у вказаній заяві позивач підтвердила, що грошові коти, які витрачаються на придбання нерухомості, є їх спільною сумісною власністю. Придбана нерухомість також буде об`єктом права спільної сумісної власності, як така, що набувається ними за час шлюбу.

Судом також встановлено, що рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №673/25 від 11.12.2018 року «Про надання матеріальної допомоги цільового спрямування для придбання житла» вирішено надати матеріальну допомогу цільового спрямування для придбання житла ОСОБА_5 , як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, учаснику бойових дій АТО у складі сім`ї з трьох осіб в розмірі - 998149 грн. 56 коп. (а.с.201).

Відповідно до протоколу засідання комісії з питань розгляду заяв та розрахунку розміру матеріальної допомоги цільового спрямування для придбання житла від 22.11.2018 року, було розглянуто заяву ОСОБА_5 , особи з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, учасника бойових дій АТО та додані до неї документи про надання матеріальної допомоги цільового спрямування для придбання житла. Кількість осіб із членів сім`ї заявника, на яких розраховується матеріальна допомога: три особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_4 - син. При цьому комісією враховано, що у приватній власності заявника та членів його сім`ї є жилі приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , а саме:5,76 кв.м. жилої площі; за адресою: АДРЕСА_4 , а саме:5,98 кв.м..

Комісією одноголосно прийнято рішення про розрахунок матеріальної допомоги в розмірі - 998149 грн. 56 коп. (а.с.202).

Після прийняття рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №673/25 від 11.12.2018 року на підставі протоколу засідання комісії з питань розгляду заяв та розрахунку розміру матеріальної допомоги цільового спрямування для придбання житла від 22.11.2018 року було укладено договір купівлі-продажу квартири від 18.12.2018 року.

Отже, між сторонами виник спір з приводу вказаного майна.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

Відповідно до частин першої та другої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Конструкція статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя у судовому порядку у разі оспорювання ним поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Відповідно до частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка закріплені в статті 57 СК України.

Таким чином, вирішуючи спори між подружжям про поділ майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи; вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб; у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ст.81 ЦПК України).

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами у цивільній справі є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Розглядаючи аргументи сторін, щодо транспортного засобу марки «Hyundai Sonata» VIN: НОМЕР_1 д.н. НОМЕР_2 , 2015 року випуску, суд виходить із наступного:

За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно з частиною третьою статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частиною третьою статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Автомобіль є цінною річчю, а тому його продаж може здійснюватись за письмової згоди другого з подружжя.

Відповідно до частини четвертої статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

За змістом наведених норм, факт використання коштів отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя.

У відповідності до пункту 3 частини 1 статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

За змістом статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Відповідно до ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги. Суд може визнати за другим з подружжя право на частку цієї премії, нагороди, якщо буде встановлено, що він своїми діями (ведення домашнього господарства, виховання дітей тощо) сприяв її одержанню. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди.

Приведені норми чинного законодавства України та досліджені обставини в ході судового розгляду дають підстави зробити висновок про те, що спірний автомобіль був придбаний під час шлюбу подружжя, тобто є їх спільним сумісним майном.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Згідно вимог ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим, вищезазначені обставини свідчать про те, що відповідач у порушення вимог ст. 68 СК України розпорядився спільним сумісним майном без згоди позивача ОСОБА_1 після припинення шлюбних відносин, однак до розірвання шлюбу, а саме у квітні 2021 року, тобто відбулось вибуття транспортного засобу із спільної сумісної власності подружжя поза волею позивача ОСОБА_1 та кошти використані ОСОБА_5 у своїх інтересах.

Будь-яких доказів на використання коштів від продажу транспортного засобу в інтересах сім`ї відповідачем суду надано не було.

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Саме такі правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 554/8023/15-ц.

Отже, один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя 1/2 частину вартості спільного майна, якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) дійшов висновку про те, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Таким чином, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до висновку експерта №06 від 12.01.2022 року, складеного за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, ринкова вартість автомобіля марки «Hyundai Sonata», 2015 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , на дату проведення експертизи становить 223262 грн. 00 коп. (а.с.214-235 Том 1).

Оскільки вищевказаний автомобіль є спільним сумісним майном подружжя, який було відчужено ОСОБА_5 без згоди дружини, а доказів того, що отримані ним кошти було використано в інтересах сім`ї матеріали справи не містять, суд на підставі досліджених доказів дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення ОСОБА_5 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки «Hyundai Sonata», 2015 року випуску, VIN: НОМЕР_1 д.н. НОМЕР_2 , у розмірі 111631 грн. 00 коп.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання зазначеного транспортного засобу спільною сумісною власністю подружжя, визнання за нею права власності на Ѕ часку автомобіля та припинення права спільної сумісної власності на нього є неналежним способом захисту та задоволенню не підлягають, оскільки транспортний засіб на даний час перебуває у власності ОСОБА_6 , яка не є відповідачем у справі, а була залучена до участі у справі ухвалою суду у якості третьої особи без самостійних вимог.

Розглядаючи позовні вимоги про визнання спільною сумісною власністю ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 , яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 63,30 кв.м., в тому числі житловою площею 37,40 кв.м. та визнання за співвласниками права власності по 1/3 частці у кожного на неї, суд враховує таке:

Як було встановлено судом, ОСОБА_5 є учасником бойових дій АТО, та має статус особи з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи (а.с.209,210 Том 1).

Спірна квартира була придбана за рахунок коштів, наданих в якості матеріальної допомоги цільового спрямування для придбання житла, що рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №673/25 від 11.12.2018 року «Про надання матеріальної допомоги цільового спрямування для придбання житла» була надана ОСОБА_5 з урахуванням складу сім`ї - три особи.

При цьому, як зазначалося судом вище, під час розрахунку розміру матеріальної допомоги цільового спрямування для придбання житла за заявою ОСОБА_5 комісією було взято до уваги: кількість осіб із членів сім`ї заявника, на яких розраховується матеріальна допомога: три особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_4 - син. При цьому комісією враховано, що у приватній власності заявника та членів його сім`ї є жилі приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , а саме:5,76 кв.м. жилої площі; за адресою: АДРЕСА_4 , а саме:5,98 кв.м.

З`ясувавши усі обставини та опрацювавши матеріали справи, комісією одноголосно прийнято рішення про розрахунок матеріальної допомоги в розмірі (13,65*3+35,22-(5,76+5,98))*10328*1,5 = 998149 грн. 56 коп. (а.с.202 Том 1).

Після прийняття рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №673/25 від 11.12.2018 року на підставі протоколу засідання комісії з питань розгляду заяв та розрахунку розміру матеріальної допомоги цільового спрямування для придбання житла від 22.11.2018 року було укладено договір купівлі-продажу квартири від 18.12.2018 року.

Як вбачається з дослідженого судом Порядку надання матеріальної допомоги цільового спрямування для придбання житла учасникам антитерористичної операції, що потребують поліпшення житлових умов, затвердженого рішенням Чернівецької міської ради №788 від 01.08.2017 року, відповідно до якого було розраховано матеріальну допомогу, у договорі купівлі-продажу, інвестиційному договорі, договорі купівлі-продажу майнових прав чи договорі будівельного підряду на квартиру повинно бути зазначено про те, що житло набувається у власність заявника (п.23) (а.с.120-126 Том 1).

Право на отримання матеріальної допомоги відповідно до цього Порядку мають учасники бойових дій, в тому числі військовослужбовці, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції на сході України. При визначенні розміру матеріальної допомоги до розрахунку включаються члени сім`ї УБД АТО. До членів сім`ї УБД АТО належать - дружина, їх неповнолітні діти, які спільно проживають із заявником та потребують поліпшення житлових умов, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов (п.п.2,3).

З урахуванням зазначено, договір купівлі-продажу спірної квартири від 18.12.2018 року було оформлено на ім`я ОСОБА_5 .

Однак, при цьому кошти на придбання квартири були розраховані та виділені з міського бюджету на трьох членів сім`ї у загальній сумі 998149 грн. 56 коп., без визначення розміру частки на кожного окремого члена сім`ї, а отже є їх спільними коштами.

За змістом ч.3 ст.355 ЦК України право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі (частина четверта).

Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 369 Кодексу).

Згідно ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними , якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Отже, судом встановлено, що квартиру АДРЕСА_1 , було придбано за спільні грошові кошти членів сім`ї, а відтак, таке майно є їх спільною сумісною власністю.

У відповідності до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, перевіривши та з`ясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи всі наявні докази по справі, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позову є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-82, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_6 , Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про поділ майна подружжя та визнання права власності на частки майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності - задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), зареєстрованою за адресою АДРЕСА_5 , право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .

Право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 - припинити.

У порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ), зареєстрованого за адресою АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), зареєстрованої за адресою АДРЕСА_5 , компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки «Hyundai Sonata», 2015 року випуску, VIN: НОМЕР_1 д.н. НОМЕР_2 , у розмірі 111631 грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення буде складено «01» липня 2022 року.

Суддя Одовічен Я.В.