06.07.2022 Єдиний унікальний номер 205/3161/22
Справа № 205/3161/22
Провадження № 2/205/2093/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Федотової В.М.

при секретарі Бондар В.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ільїна О.М., відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, моральної шкоди заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ,стягнення судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 08.06.2022 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із вищевказаною позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 10.01.2022 року м. Дніпрі на вул. Набережна Заводська, біля електроопори № 326 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volvo FH-12», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «Krone SDP 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Kia Magentis», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить позивачу. Так, ОСОБА_2 , рухаючись у крайній правій смузі для руху, перед перестроюванням у середню смугу, не переконався у безпеці власного маневру, через що допустив зіткнення із автомобілем позивача, яким на той момент керував її син ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.04.2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 на момент ДТП застрахована не була. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ № 0803/22 від 18.03.2022 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Kia Magentis», реєстраційний номер НОМЕР_3 , складає 257 952,41 грн., ринкова вартість КТЗ 216 131,10 грн., а ринкова вартість автомобіля «Kia Magentis», реєстраційний номер НОМЕР_3 , у аварійному (пошкодженому) стані після ДТП складає 79 730,02 грн. Вартість відновлювального ремонту більша за ринкову вартість транспортного засобу, тому матеріальний збиток дорівнює ринковій вартості автомобіля, оскільки його відновлення економічно недоцільне. Таким чином, суму матеріального збитку позивач оцінює в 136 401,08 грн. (216 131,10 грн. 79 730,02 грн.). Крім того, позивач пережила сильний стрес внаслідок ДТП, зазнала душевних страждань у зв`язку із пошкодженням її автомобіля на значну суму. Окрім того, було порушено звичний спосіб її життя що виразилось неможливістю користування пошкодженим автомобілем для власних потреб та потреб своєї родини. Таким чином, завдану морально шкоду позивач оцінює в 60 000,00 грн.

Враховуючи викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь матеріальні збитки у розмірі 136 401,08 грн., витрати на підготовку судовим експертом висновку товарознавчої експертизи у розмірі 4 000,00 грн., моральну шкоду у розмірі 60 000,00 грн. та судові витрати по справі.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено судове засідання.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2022 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову було задоволено, забезпечено позов шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти дії, направлені на відчуження транспортного засобу «Volvo FH-12», реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепу марки «Krone SDP 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належать ОСОБА_2 .

У судовому засіданні 06.07.2022 року представник позивача адвокат Ільїн О.М. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні заявленим вимогам, позов просила задовольнити. В подальшому у судові засідання не з`явилася.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні 06.07.2022 року позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення матеріальних збитків у розмірі 136 401,08 грн. В частині стягнення моральної шкоди заперечував, просив в цій частині відмовити у повному обсязі. Відповідач заперечував проти механізму скоєння ДТП, який викладений в постанові суду, однак зазначену постанову не оскаржував.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та зібрані у справі докази, дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 10.01.2022 року м. Дніпрі на вул. Набережна Заводська, біля електроопори № 326 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volvo FH-12», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «Krone SDP 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Kia Magentis», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить позивачу. Так, ОСОБА_2 , рухаючись у крайній правій смузі для руху, перед перестроюванням у середню смугу, не переконався у безпеці власного маневру, через що допустив зіткнення із автомобілем позивача, яким на той момент керував її син ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля «Kia Magentis», реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с. 36-37).

На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Volvo FH-12», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 не була застрахована.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.04.2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. в дохід держави (а.с. 39-40).

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, вина відповідача встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ № 0803/22 від 18.03.2022 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Kia Magentis», реєстраційний номер НОМЕР_3 , складає 257 952,41 грн., ринкова вартість КТЗ 216 131,10 грн., а ринкова вартість автомобіля «Kia Magentis», реєстраційний номер НОМЕР_3 , у аварійному (пошкодженому) стані після ДТП складає 79 730,02 грн. Вартість відновлювального ремонту більша за ринкову вартість транспортного засобу, тому матеріальний збиток дорівнює ринковій вартості автомобіля, оскільки його відновлення економічно недоцільне (а.с. 14-34).

Витрати на підготовку судовим експертом висновку товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, відповідно до квитанції від 03.02.2022 року, складають 4 000,00 грн. (а.с. 35).

Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Зокрема, згідно із ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Джерелом підвищеної небезпеки, згідно із ч. 1 ст. 1187 ЦК України є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У своїй постанові № 754/1114/15-ц від 14.02.2018 року Верховний Суд дійшов висновку, що в спорах про відшкодування шкоди, завданої особі джерелом підвищено небезпеки, право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків реалізовується нею на власний розсуд, шляхом пред`явлення позову безпосередньо до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність в якій застраховано завдавачем такої шкоди.

Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

У частині 2 статті 22 ЦК України зазначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Визначаючи розмір матеріального збитку, спричиненого позивачу, суд приймає до уваги висновок експерта № 0803/22 від 18.03.2022 року за результатами проведення товарознавчої експертизи, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Kia Magentic», реєстраційний номер НОМЕР_3 , складає 257 952,41 грн., ринкова вартість КТЗ 216 131,10 грн. Таким чином, оскільки вартість відновлювального ремонту більша за ринкову вартість транспортного засобу, тобто його відновлення є економічно недоцільним, а тому матеріальний збиток дорівнює ринковій вартості автомобіля, тобто складає 216 131,10 грн.

Позивачем вартість матеріального збитку розрахована наступним чином: 216 131,10 грн. (матеріальний збиток) - 79 730,02 грн. (ринкова вартість автомобіля «Kia Magentis», реєстраційний номер НОМЕР_3 , у аварійному (пошкодженому) стані після ДТП) = 136 401,08 грн.

Враховуючи вищевказані обставини, а також визнання відповідачем позову в частині стягнення матеріального збитку, суд вважає за можливе позовні вимоги в цій частині задовольнити у повному обсязі.

Крім того, положеннями п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

Відповідно до квитанції від 03.02.2022 року, вартість наданих послуг зі складання висновку експерта складає 4 000,00 грн. (а.с. 35). Оскільки ці витрати здійсненні позивачем у зв`язку з ДТП, винним у якій визнано відповідача ОСОБА_2 , вони підлягають стягненню з нього на користь позивача.

Також, в результаті пошкодження транспортного засобу в ДТП позивач зазнала моральної шкоди, яка виразилась у душевних переживаннях у зв`язку з пошкодженням майна, порушенням звичних умов життя, неможливістю користування пошкодженим автомобілем для власних потреб та потреб своєї родини.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

На підставі ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно положень ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) (далі Постанови), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 4 Постанови визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

У пункті 9 Постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимога бо заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки, із виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, яка була надана позивачем на підтвердження понесення нею моральної шкоди, не вбачається зв`язку із ДТП, яка сталася 10.01.2022 року, однак враховуючи, що внаслідок ДТП було пошкоджено транспортний засіб, власником якого є позивач, суд, виходячи із засад розумності, об`єктивності, виваженості та справедливості, визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 2 000,00 грн., а тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи надані по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача матеріальних збитків, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 136 401 грн. 08 коп., витрати пов`язані із проведенням експертизи у розмірі 4 000,00 грн. та матеріальну шкоду у розмірі 2 000,00 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд виходить із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір на загальну суму 2 396,41 грн. (а.с. 1,2,3), з яких 1 404,01 грн. судовий збір за вимогу про стягнення матеріальних збитків, 496,20 грн. за подачу заяви про забезпечення позову, та 992,40 грн. за вимогу про стягнення моральної шкоди. Оскільки позовні вимоги в частині стягнення матеріальних збитків підлягають задоволенню у повному обсязі, то судовий збір у розмірі 1 900,21 грн. (1 404,01 грн. + 496,20 грн.) підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Також, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 33,08 грн. (2 000 грн. * 992,40 грн. / 60 000 грн.).

Таким чином, загальна сума судового збору, який необхідно стягнути із відповідача на користь позивача складає 1 933,29 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15-16, 22-23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст. ст. 4, 12-13, 81-82, 137, 141, 258-259, 263-266, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації : АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) матеріальні збитки спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 136 401грн. 08 коп.(сто тридцять шість тисяч чотириста одна гривня 08 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації : АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) моральну шкоду спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 2 000 гривень 00коп.(дві тисячі гривень 00коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації : АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) суму судових витрат пов`язану зі сплатою судового збору у розмірі 1 933 гривні 29 коп. (одна тисяча дев`ятсот тридцять три гривні 29 коп.) та суму витрат пов`язаних із проведенням експертизи у розмірі 4 000 гривень 00коп. (чотири тисячі гривень 00 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Сторони по справі: позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) ;

відповідач - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації та місце проживання: АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 14 липня 2022 року.

Суддя: Федотова В. М.