Справа № 345/3410/20
Провадження № 22-ц/4808/937/22
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В. В.
Суддя-доповідач Бойчук
У Х В А Л А

15 липня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Бойчука І.В., ознайомившись із апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду від 21 червня 2022 року під головуванням судді Онушканича В.В. у м. Калуш у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Калуської міської ради, державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Калуської районної державної адміністрації Федоришин Ірини Богданівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша земельна агенція», Державної служби України з питань геодезії, картографії, кадастру, товарної біржі «Західна-Універсальна», фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління екології та природних ресурсів Івано-Франківської обласної державної адміністрації, Дністровське басейнове управління водних ресурсів, Служба автомобільних доріг в Івано-Франківській області про визнання результатів земельних торгів(аукціону) з продажу земельної ділянки та договору купівлі-продажу недійсними, зобов`язання скасувати зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про право власності, визнання незаконним та скасування рішень Вістівської сільської ради, звіту про експертну грошову оцінку, визнання недійсним договору дарування, скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно щодо земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 21 червня 2022 року відмовлено в задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та клопотання про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору, яка не відповідає вимогам встановлених процесуальним законом.

Згідно п.2 ч.4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Апелянтом не додано копій скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

У клопотанні про звільнення від сплати судового збору або відстрочення його сплати апелянт зазначає, що в зв`язку з воєнним станом та відсутністю у нього доходів за попередній рік просить звільнити його від сплати судового збору або відстрочити його сплату до моменту постановлення рішення у справі.

Однак суд вважає, що підстави для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору або його відстрочення відсутні з огляду на таке.

Згідно з частинами 1, 3 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у поряду, визначеному законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим, там де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов`язків» (рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Незадовільний матеріальний стан особи залежить і від відсутності у неї нерухомості, депозитів, акцій, активів у фінансових установах, документів про відсутність доходів членів сім`ї, відсутність чи наявність виплат соціальної допомоги, тощо.

Апелянтом на момент подачі апеляційної скарги не надано суду доказів які б свідчили про його незадовільний матеріальний стан та неможливість сплати судового збору відповідно до вищевказаних вимог та не може бути підставою для існування обставин, за яких особа може бути звільнена від сплати судового збору або відстрочено його сплату.

ФОП ОСОБА_1 не надано даних щодо підтвердження його майнового стану. Обставини, зазначені ним у клопотанні, не можуть бути підставою для звільнення від сплати судового збору або відстрочення його сплати, оскільки не підтверджують з достовірністю його скрутного майнового стану.

Положення Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Констатація заявником скрутного майнового стану без надання доказів на підтвердження цих обставин не може вважатися достатньою підставою для зменшення розміру судового збору, що узгоджується із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору або його відстрочення слід відмовити

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

На момент звернення з позовом відповідно до ч.2 ст. 4 Закон «Про судовий збір» передбачав, що за подання до суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору була встановлена у розмірі 1 відсотка ціни позову, але неменше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У ч. 1 ст. 4 Закону «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Суд враховує те, що позовна заява була подана в 2020 році.

За ст. 7 Закону України від 07 грудня 2017 року № 2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня становив 2102 гривні.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п.1 п.п. 6 ч.2. ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду сплачується 150 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Отже, з урахуванням вимог немайнового характеру за подання апеляційної скарги необхідно сплатити судовий збір.

В даному випадку вбачається, що позивачем заявлено одночасно сім вимог немайнового характеру

Отже, за кожну із заявлених позовних вимог позивачу необхідно було сплати судовий збір при поданні позову у розмірі 840,80 грн за кожну вимогу немайнового характеру, що становила 5 885,6 (840,8*7).

Апелянту необхідно оплатити 8 828,4 грн (5 885,6*150%) судового збору на:

Номер рахунку (IBAN) UA0009612;

Отримувач коштів ГУК в Iв.-Фр.об./ТГ Ів.-Фр./ 22030101;

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37951998;

Банк отримувача Казначейство України (ЕАП);

Код банку отримувача (МФО) 899998

Код класифікації доходів бюджету 22030101;

Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Івано-Франківський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

Оригінал платіжного документу направити в Івано-Франківський апеляційний суд.

За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати апелянту строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, а саме: 1) надати суду документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону або докази які свідчать про незадовільний матеріальний стан та неможливість сплати судового збору; 2) додати копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Керуючись ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору або відстрочення його сплати відмовити.

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду від 21 червня 2022 року залишити без руху та надати апелянту термін протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

У випадку невиконання у встановлений строк даних вимог апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута апелянту.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Бойчук