ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 липня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/989/22

Головуючий у першій інстанції Деркач О. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/694/22

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

учасники справи:

стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»,

боржник: ОСОБА_1 ,

посадова особа, дії якої оскаржуються: державний виконавець Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чернуха Олександр Миколайович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 лютого 2022 року про відмову у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чернухи Олександра Миколайовича, -

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просив:

- визнати поважними причини пропуску строку та поновити строк для подання цієї скарги;

- визнати неправомірними рішення старшого державного виконавця Деснянського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чернухи О.М. про відмову у знятті арешту з майна, викладену у листі від 06.01.2022 № 27036113/9;

- зобов`язати старшого державного виконавця Деснянського РВ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чернуху О.М. зняти арешт з майна ОСОБА_1 , накладений у виконавчому провадженні № 27036113.

Заяву обґрунтовував тим, що наразі відсутні виконавчі провадження, в рамках яких би проводилось стягнення за виконавчим листом № 6-2063/10, виданим Новозаводським районними судом м. Чернігова 29.10.2010, за яким він є боржником; строк пред`явлення вказаного виконавчого листа до примусового виконання сплив. Однак державний виконавець неправомірно відмовив йому у знятті арешту з майна, накладеного постановою державного виконавця 17.06.2011 у рамках виконавчого провадження, в якому зазначений виконавчий лист було повернуто стягувачеві 08.08.2013 на підставі п. 8 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження»

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.02.2022 у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що він є власником майна та одночасно є боржником у виконавчому провадженні, а тому не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законодавством України у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме оскарження боржником дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, суд першої інстанції, виходив з того, що виконавчий лист №6-2063/10, виданий 29.10.2010, ще в 2013 році був повернутий стягувачу, тобто з 2013 року він не перебуває на примусовому виконанні, не підлягає розгляду в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, вирішення питання про зняття арешту з майна, яке виникло станом на час подання вищезгаданої скарги, та підлягає розгляду в порядку позовного провадження за встановленими правилами підсудності розгляду справ.

Однак апеляційний суд не може погодитись з таким висновком районного суду через його невідповідність обставинам справи та, як наслідок, порушення норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні Деснянського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № 27036113 з примусового виконання виконавчого листа № 6-2063/10, виданого 29.10.2010 Новозаводським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості у розмірі 441 461,67 грн.

У рамках вказаного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.06.2011.

08.08.2013 державним виконавцем на підставі п. 8 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на той час) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

У зв`язку із завершенням виконавче провадження № 27036113 було знищено на підставі акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення (а.с. 10-12).

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.06.2017 (справа № 6-2063/10) замінено сторону виконавчого провадження ПАТ «Альфа-Банк» на правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 6-2063/10, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова згідно рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 19.05.2010 по справі № 1048-9/119/10 Третейського суду (а.с. 13-15).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 10.09.2021 арешт нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 17.06.2011, є чинним (а.с. 7-9).

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Деснянського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про скасування накладеного на його майно арешту, в задоволенні якої йому відмовлено (а.с. 16-20).

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18, у постанові Верховного суду від 02 червня 2020 року у справі №201/10187/18, у постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі №127/11276/20, у постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 369/3757/20, у постанові Верховного суду від 29 вересня 2021 року у справі №234/18525/19.

У даній справі ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на дії державного виконавця, просив зняти накладений на належне йому майно арешт у рамках виконавчого провадження, в якому він є боржником.

Суд першої інстанції не врахував того, що арешт накладено на майно ОСОБА_2 , який є боржником у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому дійшов помилкового висновку, що дана справа підлягає розгляду в позовному провадженні та помилково відмовив у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ухвала Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.02.2022 скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 лютого 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 липня 2022 року.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: Н.В.Висоцька

О.І.Онищенко