справа № 208/4967/19
№ провадження 2/208/386/22
РІШЕННЯ

Іменем України

07 жовтня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Івченко Т.П.,

за участю: секретаря судового засідання Задьори В.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: Заводський районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) «про оспорювання батьківства, виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька»,-

встановив:

1. Короткий зміст позовних вимог.

26.07.2019 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: Заводський районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) «про оспорювання батьківства, виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька», в якій просить суд виключити відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з актового запису про народження № 152 від 16 лютого 2013 року, зробленого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області та зобов`язати Заводський районний у м. Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести відповідні зміни в актовий запис № 152 від 16 лютого 2013 року про народження ОСОБА_3 та стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати (судовий збір, вартість експертизи тощо).

2. Позиція сторін

2.1 Позиція сторони позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з відповідачкою проживали однією сім`єю, підчас спільного проживання у відповідача народилася дитина, хлопчик, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи, що він вважав себе батьком дитини, відповідно до ст. 126 СК України, він разом за відповідачкою подав заяву про визнання його батьком.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначаються за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Приблизно у 2018 році підчас спілкування позивача з відповідачем остання повідомила, що батьком дитини не є позивач ОСОБА_1 . На пропозицію позивача пройти тест ДНК, щоб позивач міг упевнитись у своєму батьківстві, відповідач відмовила. Позивач звернувся до Центру репродукції людини, де здав необхідні аналізи. Відповідно до результатів аналізів від 14 березня 2019 року позивача ОСОБА_1 має захворювання олігоастенотератозооспермія, тобто безпліддя. У зв`язку з цим позивач змушений звернутися до суду з цим позовом.

2.2. Позиція сторони відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні, представником Відповідача, адвокатом Галенко О.Є. надано на адресу суді Відзив на позовну заяву, в якому вказано, що дійсно, в період спільного проживання та ведення спільного господарства у сторін народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач, ОСОБА_1 разом з відповідачкою ОСОБА_2 відповідно до ст. 126 СК України подали до відділу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання батьківства.

Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що він звертався до відповідачки, з проханням пройти тест ДНК, але жодної пропозиції від Позивача за весь час проживання однією сім`єю не надходило. Отже, Позивач додає до позовної заяви результати аналізу № 168248 від 14.03.2019 року та стверджує, про те, що він не може мати дітей, але даний доказ не можливо вважати належним, оскільки на момент 2012 2013 років (момент зачаття та народження дитини) доказу не існувало, та в період з 2013 року по 2019 рік Позивач дійсно міг стати безплідним. Також звертає увагу на те, що дані результати не містять висновку експерта, а є її результатом та для медичнонеобізнанної людини не вбачається можливим, самостійно здійснити такий висновок про безплідність. Тому оспорити своє батьківство в судовому порядку має право особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст. 122, 124 і 126 Сімейного кодексу України. Чоловік має право оспорити своє батьківство: якщо дитина народжена у шлюбі; якщо на момент народження дитини батьки в шлюбі не перебували, але при реєстрації народження батько визнав своє батьківство; якщо дитина народилася до спливу десяти місяців з моменту розірвання шлюбу або визнання шлюбу недійсним, але після реєстрації повторного шлюбу його матері з іншою особою.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Підставою для задоволення позову є доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною. Ці дані можуть бути встановлені на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Важливе значення в процесі доказування має висновок експерта. За результатами проведення судово-біологічної (генетичної) експертизи із застуванням методики генотипоскопії (аналізу ДНК) експерти можуть визначити батьківство із ймовірністю до 99,9 відсотків або дійти висновку про його виключення. Дійти висновку про виключення батьківства можливо і на підставі судово-імунологічної експертизи (експертизи крові), або судово-медичної експертизи, яка б визначила здатність особи до зачаття дитини. Однак, експертиза ДНК, на сьогодні, є найбільш ефективним доказом, що підтверджує наявність чи відсутність батьківства особи щодо дитини.

Станом на сьогоднішній день Відповідач, ОСОБА_2 впевнена, що ОСОБА_1 є батьком їх спільного сина. Позивач не надає жодних доказі відсутності споріднення та подає до суду клопотання про проведення судово-медичної експертизи, Відповідачка не заперечує проти проведення даної експертизи, але за кошти Позивача.

В зв`язку з вищевикладеним, просить відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Заводський районний у м. Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про оспорювання батьківства та виключення із актового запису про народження дитини відомості про батька.

2.3. Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору.

Представник третьої особи, Заводського районного у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на адресу суду направили листа № 5139/15-18-35 від 23.10.2019 року в якому просили суд розглянути справу без участі їх представника, з прийнятим рішенням згодні.

3. Процесуальні питання пов`язані з розглядом справи.

26.07.2019 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: Заводський районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) «про оспорювання батьківства, виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька».

26.07.2019 року Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано в провадження судді Нельги Д.В.

22.09.2019 року Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Нельги Д.В. відмовлено у відкритті провадження, визначено порядок проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження та справу призначено у підготовче судове засідання.

25.10.2019 року на адресу суду надійшов лист від третьої особи Заводського районного у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 5139/15-18-35 від 23.10.2019 року в якому вони просять суд розглянути справу без участі їх представника, з прийнятим рішенням згодні.

26.11.2019 року на адресу суду від Позивача надійшло клопотання про призначення експертизи.

18.02.2020 року від представника відповідача, адвоката Галенко О.Є. надійшов Відзив на позовну заяву.

31.03.2020 року від Позивача на електронну адресу суду надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі.

31.03.2020 року від представника відповідача, адвоката Галенко О.Є. надійшла заява в якій він просить суд розглянути справу без його участі та без участі відповідача.

31.03.2020 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська по справі призначено експертизу та на час її проведення зупинено провадження по справі.

02.10.2020 року на адресу суду надійшов Висновок експерта № 720 від 15.09.2020 року.

19.10.2020 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська поновлено провадження по справі.

16.11.2020 року протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями справу передано в провадження судді Івченко Т.П.

16.12.2020 року від представника позивача, адвоката Демінова О.І. надійшла заява в якій він просить провести судове засідання без його участі та без участі позивача. На задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі.

16.12.2020 року від представника відповідача, адвоката Галенко О.Є. надійшла заява в якій він просить суд розглянути справу без його участі та без участі відповідача, у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

16.12.2020 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду по суті.

12.04.2021 року від третьої особи Заводського районного у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на адресу суду надійшов лист № 749/20.24-25 від 02.04.2021 року в якому вони просять суд розглянути справу без участі їх представника, з прийнятим рішенням згодні.

03.08.2021 року від третьої особи Заводського районного у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на електронну адресу суду надійшов лист № 1770/20.24-25 від 30.07.2021 року в якому вони просять суд розглянути справу без участі їх представника, з прийнятим рішенням згодні.

05.08.2021 року від третьої особи Заводського районного у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на адресу суду надійшов лист № 1770/20.24-25 від 30.07.2021 року в якому вони просять суд розглянути справу без участі їх представника, з прийнятим рішенням згодні.

В судове засідання Позивач, Відповідач та третя особа, не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Розгляд справи по суті відбувся 07.10.2022 за відсутності сторін.

Крім того, судом на веб-порталі судової влади України публікувались дати всіх судових засідань по справі.

Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

4. Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що позивач та відповідач проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, підтримували подружні стосунки протягом 2012-2013 років.

Від сумісного проживання у відповідача народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 дитина, хлопчик, ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 16.02.2013 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області та актовим записом № 152.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач, ОСОБА_1 разом з відповідачкою ОСОБА_2 відповідно до ст. 126 СК України подали до відділу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання батьківства.

Як встановлено судом, позивач звернувся до Центру репродукції людини, де здав необхідні аналізи, відповідно до результатів аналізів від 14 березня 2019 року позивача ОСОБА_1 має захворювання олігоастенотератозооспермія.

Згідно з підсумками Висновку експерта № 720 від 15.09.2020 року, вбачається, що відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів умовно батьківського (нематеринського) походження, які б не виявлялись у припустимого батька. Таким чином встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого громадянкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вірогідність того, що ОСОБА_1 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999999%.

5. Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні спору та застосовані норми права.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Крім того, відповідно до ст. 19 ЦК України особа має право на самозахист свого цивільного права та права іншої особи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, і дитиною. У разі доведення цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що предметом доказування у справах про оспорювання батьківства відповідно до ст.136 СК України є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведення цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення (стаття 89 ЦПК України).

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калачова проти Росії» від 07 травня 2009 року, заява №3451/05).

Згідно з Висновком експерта № 720 від 15.09.2020 року, вбачається, що відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька, молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів умовно батьківського (нематеринського) походження, які б не виявлялись у припустимого батька, тому встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженого громадянкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вірогідність того, що ОСОБА_1 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999999%. Таким чином, батьківство позивача ОСОБА_1 відносно сина ОСОБА_3 практично доведено.

За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Отже, вирішуючи спір, суд в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи, дав їм належну правову оцінку, та з урахуванням викладеного приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким чином позовні вимоги не підлягають задоволенню.

6. Судові витрати.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у позові, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись вимогами ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні позов у ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: Заводський районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області «про оспорювання батьківства, виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька» - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua.

Повний текст рішення був складений у строк передбачений ч. 6 ст. 259 ЦПК України.

Сторони по справі:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору:

Заводський районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), , юридична адреса реєстрації: 51925, місто Кам`янське, проспект Гімназичний, будинок № 47.

Суддя Івченко Т. П.