ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 липня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 747/447/21

Головуючий у першій інстанції Тіщенко Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/340/22

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шитченко Н.В.,

суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Обласна редакція газети «Сіверщина»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі та гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди,

місце ухвалення рішення суду смт Талалаївка,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції 23 листопада 2021 року.

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 Пп., в якому просив визнати недостовірною та такою, що принижує його честь та гідність, ділову репутацію поширену громадянином ОСОБА_2 в газеті « ОСОБА_4 » 19 липня 2021 року у статті під назвою «Кому прислуговує Держпродспоживслужба Чернігівської області або чому Павлішен прикриває Горянського», стягнути з ОСОБА_3 на його користь моральну шкоду за поширення інформації, що не відповідає дійсності, та принижує його честь та гідність, ділову репутацію у сумі 20 000 грн.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначав, що з червня 2010 року працює на посаді начальника Талалаївської районної державної лікарні ветеринарної медицини. 19 липня 2021 року на сайті газети «Сіверщина» опубліковано статтю під назвою «Кому прислуговує Держпродспоживслужба Чернігівської області або чому Павлішен прикриває Горянського» за підписом ОСОБА_3 . У даній статті поширено відомості, які є недостовірними та такими, що порочать його честь, гідність та ділову репутацію, а саме : «Мені і раніше не подобалась бездіяльність Талалаївської ветлікарні під керівництвом начальника Горянського доходило до того, що щеплення собак та котів вони проводили лише після моїх письмових скарг у Держпродспоживслужбу. І тому зібравши достатньо фактів незадовільної «служби» (використовує службовий автомобіль, у робочі години відпочиває у альтанках під магазинами, будівля ветлікарні як і територія у занепаді, навіть паркану немає, виживає працівників і т.д.) я звернувся до Держпродспоживслужби у Чернігівській області щодо незапланованої перевірки. Я був впевнений, що комісія виявить порушення і що такий незадовільний керівник буде звільнений. Але начальника ветлікарні одразу попередили про незаплановану перевірку. І ОСОБА_5 приїхав до мене брати штурмом паркан. Потім телефонував мені, просивши зустрітися, «бо мені хуже не буде» - цю телефонну розмову я відправив Павлішену 8 липня 2021 року». Зазначена інформація є недостовірною, викладені відповідачем в статті газети «Сіверщина» факти, якими відповідач намагається принизити позивача, спростовуються в листі Головного Управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області від 16 липня 2021 року, адресованому відповідачу. Указаними у статті твердженнями відповідач фактично висвітлює роботу позивача на посаді начальника Талалаївської районної лікарні ветеринарної медицини у негативному світлі та формує у населення громади, підлеглих позивача, керівництва громади негативну думку про позивача, як спеціаліста та керівника, підриває його авторитет та ділову репутацію.

Позивач зазначає, що унаслідок порушення його особистих немайнових прав йому завдано моральної шкоди у вигляді приниження честі, гідності та ділової репутації, яку він оцінює у розмірі 20 000 грн.

Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у поширеній відповідачем інформації зазначались конкретні неправдиві факти, які на думку позивача, порушують його особисті немайнові блага, а саме: честь, гідність та ділову репутацію. Зокрема, у поширеній відповідачем інформації зазначено, що позивач незаконно використовує службовий автомобіль, у робочі години відпочиває у альтанках під магазинами, будівля ветлікарні, як і територія, у занепаді, навіть паркану немає, виживає працівників і таке інше.

Наголошує на тому, що суд першої інстанції, зазначивши, що поширена відносно позивача інформація є оціночним судженням автора, його суб`єктивною думкою, не проаналізував поширену відповідачем інформацію та не відрізнив оціночних суджень від тверджень про факти.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 адвокат Сотніченко О.М., вважаючи доводи апеляційної скарги безпідставними, просить скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2021 року без змін. Доводи відзиву зводяться до того, що під час судового засідання повністю з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надана правова оцінка кожному окремому висловлюванню, які просив спростувати позивач.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, враховуюче наступне.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що факти, викладені у статті під назвою «Кому прислуговує Держпродспоживслужба Чернігівської області або чому Павлішен прикриває ОСОБА_5 », знайшли своє підтвердження з приводу діяльності позивача, як керівника Талалаївської районної державної лікарні ветеринарної медицини, стосуються виключно його професійної діяльності, а не приватного життя, жодної негативної чи недостовірної інформації дана стаття не містить.

Апеляційний суд вважає помилковими ці наведені судом першої інстанції мотиви для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

У справі встановлено, що наказом № 03 від 08 червня 2010 року ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Талалаївської районної лікарні ветеринарної медицини з 08 червня 2010 року (а.с. 8).

25 листопада 2020 року ОСОБА_2 зареєстрував електронне звернення на сайті Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, у якому подав скаргу на начальника Талалаївської лікарні ветеринарної медицини Горянського М.П. щодо не розгляду електронного звернення скарги, яку він залишив на сайті 21 вересня 2020 року (а.с. 32). До указаного звернення ОСОБА_2 долучив скаргу на Талалаївську лікарню ветеринарної медицини з приводу непроведення щеплень собак і котів у с. Слобідка (а.с. 33).

16 липня 2021 року Головне управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області у листі повідомило ОСОБА_3 про результати звернення, зазначивши, що з метою перевірки викладеної в ньому інформації здійснено виїзд спеціалістів головного управління до Талалаївської РДЛВМ. Перевіркою встановлено, що протиепізоотичні заходи в зоні обслуговування лікарні здійснюються відповідно до плану протиепізоотичних заходів по Талалаївському районі на 2021 рік, і встановлено виконання всіх запланованих показників. В зоні обслуговування Талалаївської РДЛВМ за перше півріччя 2021 року проведено щеплення ВРХ проти сибірки 1350 гол, щеплення ДРХ проти сибірки 690 гол, щеплення птиці проти хвороби Ньюкасла 41600 гол, щеплення собак проти сказу 1651 гол, щеплення котів проти сказу 1669 гол. Територія в зоні обслуговування Талалаївської РДЛВМ є благополучною щодо інфекційних хвороб тварин та птиці (а.с. 5-6).

19 липня 2021 року на сайті обласної газети «Сіверщина» розміщено статтю, автором якої є ОСОБА_6 , під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_1 або чому ОСОБА_7 прикриває ОСОБА_5 », в якій, в тому числі, містяться речення наступного змісту: «…Мені і раніше не подобалась бездіяльність Талалаївської ветлікарні під керівництвом начальника Горянського доходило до того, що щеплення собак та котів вони проводили лише після моїх письмових скарг у Держпродспоживслужбу. І тому зібравши достатньо фактів незадовільної «служби» (використовує службовий автомобіль, у робочі години відпочиває у альтанках під магазинами, будівля ветлікарні як і територія у занепаді, навіть паркану немає, виживає працівників і т.д.) я звернувся до Держпродспоживслужби у Чернігівській області щодо незапланованої перевірки. Я був впевнений, що комісія виявить порушення і що такий незадовільний керівник буде звільнений. Але начальника ветлікарні одразу попередили про незаплановану перевірку. І ОСОБА_5 приїхав до мене брати штурмом паркан. Потім телефонував мені, просивши зустрітися, «бо мені хуже не буде» цю телефонну розмову я відправив ОСОБА_7 8 липня 2021 року…» (а.с. 7-7 зворот).

12 серпня 2021 року начальником Срібнянського управління Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області М. Кононенко складено службову записку, адресовану начальнику Головного управління Держпродспоживслужби в Чернігівській області Ю. Павлішену, у якій зазначено, що на запрошення жителів і старости с. Корінецьке, він прибув в с. Корінецьке Талалаївської громади на зустріч з власниками корів з метою спільного вирішення проблемних питань, пов`язаних з лейкозом ВРХ. Під`їхавши до місця зустрічі і тільки вийшовши з машини, отримав на свою адресу від начальника Талалаївської лікарні Горянського М.П. набір образливих, нецензурних висловлювань. Перебуваючи в агресивному стані, висловлюючись тільки ненормативною лайкою, він звинуватив ОСОБА_8 в тому, що той не повідомив його про даний захід, а староста села, і він змушений був на нього прибути. Зустріч з власниками корів в с. Корінецьке з питань лейкозу ВРХ відбулась вдруге протягом літа. Перший раз 07 липня 2021 року ОСОБА_1 не з`явився, всі питання зустрічі стосувались недоліків його роботи. Під час даної зустрічі власники тварин знову дали незадовільну оцінку роботи ОСОБА_1 , як начальника районної служби ветеринарної медицини, зокрема, пізно організовано проведення діагностичних заходів, кров була взята лише з 19 голів при наявності 48 голів, про результати досліджень вони дізналися не від начальника та спеціалістів держаної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_1 надав старості села списки РІД позитивних 6 голів лише в липні, пройшло більше місяця; в решти поголів`я кров взята лише 13 липня 2021 року, і ще залишається 5 голів, в яких кров не взята на дослідження. Зі слів мешканців с. Корінецьке в 2020 році ні староста села, ні власники не були повідомлені про виявлення РІД позитивних тварин, хоча спеціалісти Талалаївської РДЛВМ надавали неправдиву інформацію про проведення протилейкозних заходів. Ураховуючи ситуацію, яка склалася в с. Корінецьке, бездіяльність начальника Талалаївської РДЛВМ, а також можливість отримання від нього неправдивої інформації, начальником Срібнянського управління в липні 2021 року було здійснено об`їзд старостинських округів Талалаївської громади, де були виявлені хворі на лейкоз тварини. ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , Березівський старости і власники тварин не були інформовані про наявність в їхніх населених пунктах хворих на лейкоз тварин, хоча результати досліджень вже були більше місяця.

Ураховуючи систематичність в агресивній, неадекватній, з використанням ненормативної лексики, поведінці ОСОБА_1 , що є неприпустимою для керівника державної установи, скарги в усній і письмовій формі громадян на неповагу до них і небажання надавати відповідну ветеринарну допомогу, бездіяльність в організації своєчасної діагностики лейкозу ВРХ та відсутності розробки і контролю за проти лейкозними заходами в приватному секторі, що може привести до погіршення епізоотичної ситуації в населених пунктах Талалаївської територіальної громади, просив прийняти відповідні міри стосовно посадової особи начальника Талалаївської РДЛВМ ОСОБА_1 (а.с.64).

Як свідчить довідка про результати перевірки діяльності роботи Талалаївської РДЛВМ від 20 серпня 2021 року, проведеної комісією Головного управління Держпродспоживслужби, запис про звернення ОСОБА_3 до Талалаївської РДЛВМ та особисто до начальника ОСОБА_1 за ветеринарною допомогою відсутній в Журналі реєстрації хворих тварин, натомість існує аудіозапис розмови ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , який підтверджує протилежне. Станом на 01 серпня 2021 року в зоні обслуговування лікарні знаходяться 5 ВРХ господарств, в яких утримується 2814 голів ВРХ. У 38 населених пунктах цієї зони обслуговування утримується 810 голів ВРХ, 690 голів кіз, з яких відповідно до звіту лікарні, в с. Слобідка утримується 13 голів ВРХ та 10 голів кіз. Відповідно до інформації Староталалаївського старостинського округу станом на 01 січня 2021 року в с. Слобідка налічується 18 голів ВРХ, 35 голів свиней, 19 голів кіз, 647 голів птиці, 107 котів та 99 собак. Але у звітних даних лікарні станом на 01 січня 2021 року у даному населеному пункті утримується 34 голови ВРХ, 10 голів кіз, 30 котів та 50 собак, що вказує на значну розбіжність у поголів`ї тварин. При вивченні проведених щеплень ДРХ проти сибірки в с. Слобідка встановлено, що у ОСОБА_3 утримується 15 голів ВРХ, яким не проведено профілактичні щеплення проти сибірки у 2021 році. Кількість ВРХ, що утримується в господарстві ОСОБА_3 , зареєстровано в органах місцевого самоврядування. Також перевіркою було встановлено невідповідність даних статистичної звітності лікарні щодо щеплення собак та котів проти сказу у 2020 році, зокрема, в с. Березівка. Перевіркою також було встановлено і інші недоліки роботи як Талалаївської РДЛВМ, так і її керівника ОСОБА_1 щодо щеплення тварин, вивчення епізоотичної ситуації з лейкозу ВРХ (а.с. 65-73).

У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі ст.ст. 94, 277 ЦК України, ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Під поширенням інформації необхідно розуміти опублікування її у пресі, передавання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення у мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 ст. 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17, від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц.

Окрім цього, процесуальний статус відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору відрізняється за обсягом прав та обов`язків (постанова Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 1316/364/12).

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 указав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Як роз`яснено в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

У разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу маосовї інформації.

У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа аткож є належним відповідачем.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, обласна редакція газети «Сіверщина» є юридичною особою (а.с. 135).

За матеріалами справи, позивач просив визнати недостовірною та такою, що принижує його честь та гідність, ділову репутацію поширену громадянином ОСОБА_2 в газеті «Сіверщина» 19 липня 2021 року у статті під назвою «Кому прислуговує Держпроспоживслужба Чернігівської області або чому Павлішен прикриває Горянського» інфомацію.

У справі встановлено, що ОСОБА_2 є автором статті «Кому прислуговує Держпродспоживслужба Чернігівської області або чому Павлішен прикриває ОСОБА_5 », веде власний блог, проте не являється журналістом обласної редакції газети «Сіверщина». Остання з дозволу автора опублікувала, тобто поширила статтю, в якій міститься інформація, яку, на думку ОСОБА_1 слід визнати недостовірною. Таким чином, відповідачами у даній справі мають бути автор статті та редакція відповідного засобу масової інформації, яка навденену статтю опублікувала (поширила).

Звертаючись з даним позовом, ОСОБА_1 зазначив відповідачем, тобто особою, яка має відповідати за поширення недостовірної інформації, лише ОСОБА_3 , як автора статті «Кому прислуговує Держпродспоживслужба Чернігівської області або чому Павлішен прикриває ОСОБА_5 ». Обласна редакція газети «Сіверщина» у даній справі має статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, і за положеннями ст. 48 ЦПК України не є стороною у справі, і її процесуальні права є вужчими, ніж права відповідача. Клопотань про заміну відповідача чи залучення співвідповідачів позивач у суді першої інстанції не заявляв.

Суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі в справі позивачем.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів чи неналежного відповідача, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі в справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Установивши, що ОСОБА_1 пред`явив позов не до всіх осіб, чиїх прав та інтересів стосується предмет спору, зокрема без залучення до участі у справі як відповідача обласної редакції газети «Сіверщина», яка опублікувала у виданні статтю, інформацію з якої позивач просить визнати недостовірною, апеляційний суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити саме з таких підстав, оскільки вимоги про захист честі і гідності, ділової репутації не можуть розглядатися без залучення до участі належних за такими позовами відповідачів.

Виходячи з наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що визначений ОСОБА_1 у позові склад сторін не відповідає реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах. Визначення іншого процесуального статусу обласної редакції газети «Сіверщина» на стадії апеляційного провадження діючим законодавством не передбачено. Таким чином, незалучення до участі у справі указаного засобу масової інформації як співвідповідача є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

За положеннями п. 4 ч. 1, ч. 4 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставою для зміни судового рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно визначив наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , при цьому навів невірні мотиви для такої відмови, а отже рішення суду, відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦПК України, слід змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. 367, 374, 375, ч. 4 ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2021 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 липня 2022 року.

Головуюча Н.В. Шитченко

Судді Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова