Провадження № 22-ц/801/1027/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 рокуСправа № 127/19576/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Ковальчука О.В., Панасюка О.С.,

за участю секретаря судового засідання Кобенди Ю.О.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІВІТ»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 ,

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІВІТ» на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІВІТ», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

В серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІВІТ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2022 року призначено по справі судово-психологічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання:

1) Чи є дорожньо-транспортна пригода та її наслідки, що досліджується у справі, психотравмувальними для ОСОБА_1 ?

2) Якщо так, то чи завдана ОСОБА_1 моральна шкода та який можливий розмір становить грошова компенсація за завдані страждання (моральну шкоду)?

Проведення експертизи доручено судовим експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (м. Вінниця, вул. Порика, 8).

Надано в розпорядження експертів матеріали цивільної справи №127/19576/21.

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України.

Витрати за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_1 .

Встановлено строк проведення експертизи не більше 2 місяці з дня отримання копії ухвали суду.

Провадження по справі на час проведення експертизи зупинено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІВІТ» подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріально та процесуального права, просили суд скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2022 року та відмовити в задоволенні клопотання про призначення судово-психологічної експертизи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку заявника суд попередньої інстанції призначаючи судово-психологічну експертизу не звернув увагу на те, що позовна заява та клопотання про призначення експертизи не містять беззаперечних та неспростовних доказів вини відповідача та його водія у ДТП і його наслідках, що є обов`язковим для визначення розміру моральної шкоди та її відшкодування відповідно. Разом з тим, вважають, що без дослідження судом предмета доказування та обставин, на які посилаються сторони по справі, як на підставу своїх вимог і заперечень, вирішити питання про призначення експертизи неможливо. На переконання заявника, ухвала суду не містить жодних аргументів і мотивів з яких суд дійшов висновків про необхідність зупинення провадження у справі до проведення судово-психологічної експертизи. Водночас, зазначають, що подія ДТП відбулась ще у 2019 році, а тому у позивача було достатньо часу для проведення відповідної експертизи щодо визначення розміру моральної шкоди, однак він не скористався таким правом.

02 червня 2022 року від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечив аргументи викладені в апеляційній скарзі, зокрема, вказавши, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності. Крім того, вказав, що зупинення провадження у справі необхідне, оскільки для проведення судової експертизи потрібен значний проміжок часу.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.

Згідно ст. 143 ЦПК України, суд призначає експертизу для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», з метою усунення недоліків і роз`яснення питань, що виникають у судовій практиці при призначенні та проведенні експертиз, вказано судам на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду (зокрема щодо вини, неосудності чи недієздатності особи тощо).

Судово-психологічну експертизу, яка є окремою формою застосування спеціальних психологічних знань, є потреба проводити у випадках необхідності вирішення наступних груп питань: питань, пов`язаних із психічними властивостями й особливостями особи; питань, що стосуються впливу на психіку різноманітних умов і пов`язаних з ними станів людини в момент певної події; питань, пов`язаних із особливостями перебігу психічних процесів у даної особи.

Як зазначено в пункті 6.1 розділу IV Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (із змінами і доповненнями), об`єктом психологічної експертизи є психічно здорові особи (підозрюваний, обвинувачений, підсудний, виправданий, засуджений, свідок, потерпілий, позивач, відповідач, малолітні, неповнолітні, дорослого та похилого віку). Відповідно до пункту 6.3 вищезазначених рекомендацій психологічна експертиза встановлює ті особливості психічної діяльності та такі їх прояви в поведінці особи, які мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки.

Поряд з цим, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення шкоди, згідно приписів статті 56 Конституції України та статті 1173 Цивільного кодексу України, потрібна наявність таких елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; розміру шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та шкодою.

За відсутності хоча б одного з цих (трьох) елементів цивільна відповідальність не настає.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інші негативних наслідків.

При заявленні позову, зокрема, про відшкодування моральної шкоди потрібно звертати увагу на причетність особи відповідача до заподіяння шкоди. Тобто, потрібно встановити належного відповідача.

У своїй постанові від 12 вересня 2018 року у справі №335/11779/16-ц Верховний Суд вказав, що сама лише наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на відшкодування будь-якою особою, оскільки необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта відповідальності.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також обставини, що мають значення для вирішення спору. Перераховані складові фактичної підстави для відповідальності за заподіяння моральної шкоди є колом тих обставин, які повинні бути встановлені судом. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду.

Предметом доказування в межах даної цивільної справи є обставини, пов`язані з наявністю/відсутністю факту спричинення ОСОБА_1 моральної шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 24 липня 2019 року

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, заподіяною потерпілому, є обов`язковою умовою настання відповідальності.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єкта правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями.

Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана якимись іншими обставинами.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду 08 травня 2018 року у справі № 920/316/17.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, питання, які поставлені перед експертом для проведення судово-психологічної експертизи, не направлені на встановлення вищевказаних елементів цивільної відповідальності.

Виходячи із предмету спору та враховуючи, що стягнення моральної шкоди є похідним від встановлення факту завдання такої шкоди, яка має бути встановлена в першу чергу, відсутні обґрунтовані підстави для призначення судово-психологічної експертизи.

Мета проведення у справі судово-психологічної експертизи зводиться до визначення розміру моральної шкоди без фактичного доведення її наявності, що призводить до штучного затягування процесу.

При цьому, Європейський суд з прав людини наголошує: право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні пункт 1 статті 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі»).

Задовольняючи клопотання про призначення у справі судово-психологічної експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що з метою повного і всебічного дослідження обставин справи та вирішення її у відповідності з чинним законодавством є підстави для призначення судово-психологічної експертизи.

Проте такі висновки суду першої інстанції є необґрунтованими, оскільки у матеріалах справи міститься достатньо доказів, необхідних для з`ясування обставин справи, а така експертиза не встановить особливостей психічної діяльності заявника та таких її проявів у поведінці останнього, які мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки, зважаючи на предмет спору.

Призначення судово-психологічної експертизи з тими питаннями, що зазначені в оскаржуваній ухвалі суду, жодним чином не встановить ступінь порушення.

Отже, враховуючи викладене та обставини на які посилається відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІВІТ» в апеляційній скарзі як на підставу перегляду судового рішення в частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права знайшли своє підтвердження.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з порушенням норм процесуального права, судом першої інстанції не у повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана ухвала до скасування із постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання про призначення судово-психологічної експертизи у справі і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІВІТ» задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 лютого 2022 року скасувати та постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судово-психологічної експертизи з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді: О.В. Ковальчук

О.С. Панасюк