КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2022 року м. Київ

Справа № 754/202/21

Апеляційне провадження №22-ц/824/3841/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В. суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В. за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва постановлену під головуванням судді Галась І.А. 03 червня 2022 року у м. Києві, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

У листопаді 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення та стягнення на його користь витрат на правничу допомогу у розмірі 18000 гривень.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03 червня 2022 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - залишено без задоволення.

Ухвала суду мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні докази в обґрунтування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, договір про надання правової допомоги.

Не погодився із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 , ним подана апеляційна скарга, в якій він вказує на те, що ним до заяви про ухвалення додаткового рішення було додано додаткову угоду до договору про надання правової допомоги, акт про надання правничої допомоги, та квитанції в призначені платежу яких вказано, що грошові кошти, перераховуються на рахунок адвоката Гаделії В.Р., за участь у судових засіданнях, із зазначенням дати останніх і номеру справи. Вважає, що сукупність вказаних документів, є достатньою, для визначення розміру сплачених ним коштів, за отриману правничу допомогу, яка полягала в участі адвоката Гаделії В.Р. у судових засіданнях. Вказане узгоджується із постановою Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі №755/7943/20-ц, згідно з якою, та обставина, що особа не надала суду примірник договору про надання правової допомоги, не спростовує факту понесення нею витрат на правову допомогу, саме у цій справі, а не іншій, оскільки заявником надано інші належні та допустимі докази.

Однак, суд першої інстанції вказаного не врахував та помилково не взяв до уваги та відхилив надані позивачем докази, якими підтверджується розмір понесених ним витрат на правничу допомогу, за критеріями належності та допустимості

Враховуючи вищевикладене, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити. Також просить вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді першої інстанції.

В судовому засіданні представник відповідача - ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив додаткове рішення залишити без змін.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Тому на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України, апеляційний суд вважав за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справ вбачається, що в січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 26510,74 дол. США та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 26509 доларів США 60 центів та судовий збір в розмірі 7519, 54 грн.

19 листопада 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення та стягнення на його користь витрат на правничу допомогу у розмірі 18000,00 грн.

Заява мотивована тим, що в судовому засіданні 11 листопада 2021 року його представником - адвокатом Гаделією В.Р. заявлено про те, що докази про розмір витрат понесених ним у зв`язку з розглядом справи, будуть надані протягом 5-ти днів після ухвалення рішення суду у відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Також позивач вказував на те, що за результатами розгляду справи ним понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн, за участь його представника - адвоката Гаделії В.Р. в підготовчих та судових засіданнях. Вказане підтверджується: додатковою угодою до Договору №ПД/2/1003 від 15 березня 2021 року, актом про надання правничої допомоги від 16 листопада 2021 року, квитанціями від 07 липня 2021 року, 11 серпня 2021 року та 16 листопада 2021 року /а.с.90-97/.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03 червня 2022 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - залишено без задоволення.

Ухвала суду мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні докази в обґрунтування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, договір про надання правової допомоги.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

За змістом ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в ч.4 ст. 62 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч.3 ст. 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається у такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України)

3) розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту ч. 4 ст.137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Склад витрат, пов'язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Як вбачається з матеріалів справи, надання правничої допомоги ОСОБА_1 в суді першої інстанції здійснювалося адвокатом Гаделією В.Р.. На підтвердження своїх повноважень на представництво ОСОБА_1 в суді першої інстанції адвокатом Гаделією В.Р. було надано ордер на надання правничої (правової) допомоги на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги №ПД/з/1003 від 11 березня 2021 року та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю /а.с.28,29/.

Отже, за обставинами цієї справи не викликає сумнівів, що при розгляді справи у суді першої інстанцій ОСОБА_1 надавалася професійна правнича (правова) допомога адвокатом Гаделією В.Р. на підставі договору про надання правової допомоги №ПД/з/1003 від 11 березня 2021 року.

Та обставина, що ОСОБА_1 не надав суду першої інстанції примірник договору про надання правової допомоги №ПД/з/1003 від 11 березня 2021 року, не спростовує факту понесення ним витрат на правничу допомогу саме у цій справі, а не іншій, оскільки ОСОБА_1 на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано інші належні та допустимі докази, а саме: ордер на надання правничої (правової) допомоги на підставі договору про надання правової допомоги №ПД/з/1003 від 11 березня 2021 року та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; квитанції; додаткову угоду до Договору №ПД/з/1003 від 11 березня 2021 року про надання правничої (правової) допомоги; Акт про надання правничої допомоги /а.с. 28,29, 93-97/.

Дані висновки грунтуються на постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 755/7943/20-ц.

Таким чином, відсутність в матеріалах справи договору №ПД/з/1003 від 11 березня 2021 року про надання правничої (правової) допомоги не може бути підставою для відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із визначеним ОСОБА_1 розміром витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з ОСОБА_4 , виходячи з такого.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 у зв'язку з розглядом справи в суді першої інстанції, позивачем до заяви про ухвалення додаткового рішення було надано: додаткову угоду до Договору №ПД/з/1003 від 11 березня 2021 року про надання правничої (правової) допомоги; Акт про надання правничої допомоги та квитанціями від 07 липня 2021 року, 11 серпня 2021 року та 16 листопада 2021 року.

В додатковій угоді до Договору №ПД/з/1003 від 11 березня 2021 року про надання правничої (правової) допомоги п. 3.1 Договору викладено в наступній редакції:

3.1. Вартість години роботи Адвокатського бюро за домовленістю сторін складає 1500,00 грн, а участь в судовому засіданні в м. Києві складає 3000,00 грн в незалежності від кількості витраченого часу /а.с. 96/.

Так, з акту про надання правничої допомоги від 16 листопада 2021 року вбачається, що відповідно до договору №ПД/з/1003 від 11 березня 2021 року про надання правничої (правової) допомоги Адвокатське бюро передає, а клієнт приймає наступну, надану станом на 16 листопада 2021 року, правничу допомогу, зокрема:

участь в судовому засіданні 15 березня 2021 року у справі №754/202/21 - вартість 3000,00 грн;

участь в судовому засіданні 05 травня 2021 року у справі №754/202/21 - вартість 3000,00 грн;

участь в судовому засіданні 04 червня 2021 року у справі №754/202/21 - вартість 3000,00 грн;

участь в судовому засіданні 06 серпня 2021 року у справі №754/202/21 - вартість 3000,00 грн;

Згідно квитанції №NOAMX5585M від 16 листопада 2021 року ОСОБА_1 сплачено на рахунки Адвокатського бюро Віталій Гаделія та ПА - 6000,00 грн, призначення платежу - ОСОБА_1 оплата за участь в суд засіданні по справі 754/202/21 20/09/21, по справі 754/202/21 11/11/2021 за дог ПД/з/1002 /а.с. 93/; згідно квитанції №NOAMX4384M від 07 липня 2021 року ОСОБА_1 сплачено на рахунки Адвокатського бюро Віталій Гаделія та ПА - 6000,00 грн, призначення платежу - ОСОБА_1 оплата за участь в суд засіданні по справі 754/202/21 04/06/21, по справі 754/202/21 14/07/2021 за дог ПД/з/1003 /а.с. 94/; згідно квитанції №NO6АX5123M від 11 серпня 2021 року ОСОБА_1 сплачено на рахунки Адвокатського бюро Віталій Гаделія та ПА - 3000,00 грн, призначення платежу - за дог ПД/з/1003 за участь в судовому засіданні у справі №754/202/21 ОСОБА_1 /а.с. 95/.

Отже, з акту про надання правничої допомоги та вищезазначених квитанцій вбачається, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу за участь адвоката (представника позивача) в судових засіданнях - 04 червня 2021 року та 06 серпня 2021 року в розмірі 6000,00 грн, оскільки дати вказаних судових засідань збігаються, як в акті наданих послуг так і в квитанціях.

Інші дати судових засідань за які була проведена оплата позивачем на користь Адвокатського бюро Віталій Гаделія та ПА за вказаними вище квитанціями відсутні в акті про надання правничої допомоги, а оплата за квитанцією №NOAMX5585M від 16 листопада 2021 року проведена позивачем за договором про надання правової допомоги ПД/з/1002, який взагалі не має відношення до вказаної справи, так як не вказаний в ордері.

За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Наведене вище залишилось поза увагою суду першої інстанції, у зв`язку з чим має місце неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та невірне застосування норм процесуального та матеріального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача знайшли своє підтвердження частково, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення частково.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 03 червня 2022 року - скасувати та постановити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 14 грудня 2022 року.