"14" липня 2022 р. Справа № 363/4326/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючогосудді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Гриб Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на порушення відповідачкою договірних зобов`язань по поверненню грошових коштів, в зв`язку з чим порушує питання про стягнення з останньої заборгованості за договором позики в загальному розмірі 20 152 грн., з яких 19 322 грн. сума основної заборгованості, 830 грн. 3% річних.

Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав, проти ухвалення заочного рішення не заперечила.

Відповідачка, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в тому числі в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, повторно в судове засідання не з`явилася.

Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, коли відповідачка до суду повторно не прибула та відзив на позовну заяву не подавала, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в заочному порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 вересня 2019 року сторони уклали договір позики, відповідно до якого позивачка (позикодавець) передав у власність відповідачки (позичальникові) грошові кошти в сумі 15 000 грн. та 300 доларів США, а відповідачка зобов`язалася у строк до 30 квітня 2020 року повернути позивачці зазначену суму.

На підтвердження отримання зазначених коштів позичальник написала розписку, в якій йдеться про отримання нею від позикодавця коштів у вказаній сумі.

Відтак грошове зобов`язання відповідачки перед позивачкою вбачається з розписки, яка підписана відповідачкою, що відповідає вимогам простої письмової форми, якою оформлена укладена між сторонами угода згідно ст. 207 і ч. 2 ст. 1047 ЦК України.

Як вбачається з позовної заяви відповідачка повернула ОСОБА_3 частину позики, а саме 1 000 грн. та 100 доларів США, що в загальному розмірі становить 3 661 грн.

При вирішенні цієї справи суд зазначає, що згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Позичальник згідно ст. 1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Невиконання умов, визначених змістом зобов`язання, згідно ст. 610 ЦК України є його порушенням.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він згідно ст. 1050 ЦК України зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього ж Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У справі встановлено, що відповідачка договірні зобов`язання не виконала, а тому за вимогою позивачки суд вважає необхідним стягнути на її користь неповернуту суму грошових коштів (суму позики) переданих за договором позики, тобто 14 000 грн. та 200 доларів США, що в загальному розмірі становить 19 322 грн. та відповідатиме вимогам ст. 1046 ЦК України.

Крім того на користь позивачки згідно ст. 625 ЦК України слід стягнути три проценти річних від простроченої суми в розмірі 830 грн.

Розрахунок трьох процентів річних від простроченої суми за період з 01 травня 2020 року по 04 жовтня 2021 року є вірним і сумнівів у суду не викликає.

Крім того, суду представлено документальне підтвердження понесених позивачкою судових витрат, які згідно ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідачку.

Таким чином, судом встановлено порушене право позивачки, яке підлягає захистові, а пред`явлений позов задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись 259, 265, 268, 279, 280 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 28 вересня 2019 року в загальному розмірі 20 152 грн., а також судовий збір в розмірі 908 грн., а всього 21 060 (двадцять одну тисячу шістдесят) грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його підписання.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його підписання.

Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя