У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2022 року м. Київ

Справа № 361/3989/19

Провадження: № 22-ц/824/6219/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Вербової І.М., Нежури В.А.,

секретар Івасенко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Долобашка Олександра Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 ,

на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Радзівіл А.Г.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на майно у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтувавши його тим, що з 15 липня 1995 року вонаперебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2018 року їх шлюб розірвано. 22 липня 2003 року ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 придбали у ТОВ «СОТЕКС» в рівних частинах кожний нежитлову будівлю загальною площею 363,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Базир В.Г. 22.07.2003 року і зареєстровано в реєстрі за № 4280.Зазначила, що належна ОСОБА_1 1/3 частина вказаного нежитлового приміщення є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки вона придбавалась за їх спільні кошти в період зареєстрованого шлюбу. Вказане приміщення до 2012 року вони використовували для виробництва м`яких меблів. Окрім нежитлового приміщення, придбаного у 2003 році, у 2008 році за їх спільні гроші було придбано автомобіль DАЕWOO LАNOS ТF69Y, 2008 року випуску. Вказаний автомобіль вони придбали в автомобільному салоні за 50000,00 гривень, що було еквівалентно 10000,00 доларів США. Автомобіль зареєстрований за ОСОБА_1 з 21.10.2008 року по теперішній час. З серпня 2012 року вони з відповідачем припинили подружні стосунки і почали проживати окремо, при цьому він забрав вказаний автомобіль, який до теперішнього часу знаходиться у його розпорядженні. Шлюбного договору з відповідачем вона не укладала, будь-якої домовленості щодо відступлення від принципу рівності часток у праві спільної сумісної власності на подружнє майно між ними не існує. За викладених обставин, просила суд поділити в натурі між нею та ОСОБА_1 спільне сумісне майно подружжя, виділивши: ОСОБА_2 у власність 6/30 часток нежитлової будівлі ?А? загальною площею 363,3 кв.м, з будівлями та спорудами: вбиральня ?Б? та огорожа ?N? по АДРЕСА_1 , вартістю 363300,00 грн.; виділити ОСОБА_1 у власність автомобіль DАЕWOO LАNOS ТF69Y, 2008 року випуску вартістю 105304,00 грн. та 4/30 часток нежитлової будівлі ?А? загальною площею 363,3 кв.м, з будівлями та спорудами вбиральня ?Б? та огорожа ?N? по АДРЕСА_1 , вартістю 242200,00 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 7898,00 грн. в рахунок компенсації за перевищення вартості ідеальної частки виділеного їй у приватну власність майна.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2021 року позов ОСОБА_2 про визнання права власності на майно у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя задоволено частково.

В порядку поділу спільного сумісного майна ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виділено та визнано за ОСОБА_2 право власності на 5/30 часток нежитлової будівлі «А» загальною пл. 363,3 кв.м., з будівлями та спорудами: вбиральня «Б» та огорожа «N» по АДРЕСА_1 , вартістю 274 533 грн.

В порядку поділу спільного сумісного майна ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виділено та визнано за ОСОБА_1 право власності на 5/30 часток нежитлової будівлі «А» загальною пл. 363,3 кв.м., з будівлями та спорудами: вбиральня «Б» та огорожа «N» по АДРЕСА_1 , вартістю 274 533 грн.

Залишено ОСОБА_1 на праві власності автомобіль Daewoo Lanos TF69Y, легковий седан - В, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 р.в., сірий, бензин, номер кузова НОМЕР_2 вартістю 163 594,24 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок компенсації майна, виділеного у приватну власність, 81 797,12 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір 3554,02 грн., витрати за проведення судових експертиз 13 320,64 грн., а всього 16 874,66 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Долобашко О.С. в інтересах ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачка просила поділити в натурі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спільне сумісне майно подружжя, та, як наслідок, вийшов за межі позовних вимог та порушив принцип диспозитивності, виділивши та визнавши за одним з подружжя право власності на це майно. Окрім того, вказав, що вартість належного відповідачу транспортного засобу, про поділ якого просила позивачка, визначена судом за результатами проведеної судової автотоварознавчої експертизи щодо визначення дійсної ринкової вартості автомобіля станом на 2012 рік. При цьому, суд не врахував, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Зазначений правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц. Суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доказу, наданого відповідачем, а саме звіту щодо оцінки вартості спірного автомобіля, згідно якого вартість спірного автомобіля станом на 2019 рік становила 65 266,00 грн.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 16 травня та 01 червня 2022 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Ващенко М.Г. в інтересах ОСОБА_2 заперечувала проти апеляційної скарги та зазначила, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції керувався змістом позовних вимог, матеріалами справи, поясненнями сторін і, правильно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку, що нежитлова будівля та автомобіль були придбані під час шлюбу, а тому вони є спільною сумісною вартістю подружжя та, відповідно, частки у подружжя рівні. Суд взяв до уваги ту обставину, що відповідач не заперечував проти залишення за ним права власності на спірний автомобіль та компенсації позивачу вартості Ѕ його частки, проте не погоджувався лише з визначеною судовим експертом вартістю автомобіля. Фактично поділ автомобіля відбувся у 2012 року, оскільки з серпня 2012 року позивачка та відповідач стали проживати окремо, відповідач забрав собі спірний автомобіль, яким користується і до теперішнього часу, однак, компенсацію за належну ОСОБА_2 частку не сплатив. Саме тому на вирішення автотоварознавчої експертизи було поставлено питання про оцінку транспортного засобу станом на 2012 рік (на час припинення шлюбних відносин). При цьому, відповідач свої питання на експертизу не пропонував, після проведення експертизи будь-яких клопотань щодо проведення повторної або додаткової експертизи не заявляв.

06 липня 2022 року ОСОБА_2 до ОСОБА_1 подали до суду заяву про затвердження мирової угоди, укладеної між ними у зв`язку із вирішенням ними питання щодо поділу спільного рухомого майна на умовах вказаної угоди.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її адвокат Ващенко М.Г., ОСОБА_1., ОСОБА_3., адвокат Бухун Ю.В. в інтересах ОСОБА_5 просили затвердити мирову угоду в частині вирішення позовних вимог про поділ рухомого майна.

Перевіривши доводи спільної заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про затвердження мирової угоди, дослідивши мирову угоду, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її затвердження.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі (частини перша-четверта статті 207 ЦПК України).

За правилами ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом і має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень (стаття 208 ЦПК України).

В даному випадку предметом позову є поділ спільного майна подружжя, а підставами позову - зобов`язання сплатити позивачу компенсацію майна, виділеного у приватну власність, зокрема автомобіля.

Відповідно до умов мирової угоди від 06 липня 2022 року у справі №361/3989/19 на підставі статті 373 ЦПК України сторони домовились врегулювати спір шляхом укладення мирової угоди, згідно якої:

1. Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 визнають, що автомобіль DAEWOO LANOS TF69Y, легковий седан - В, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, сірий, бензин, кузов номер НОМЕР_2 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 , було придбано за час шлюбу і належить їм на праві спільної сумісної власності.

Сторони погодили, що вартість вказаного автомобіля станом на день укладення мирової угоди становить 3000 доларів США, що дорівнює 105 000 гривень відповідно до середнього курсу в банках України на 06.07.2022 року (1 долар США дорівнює 35,00 грн.).

2. Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 , визнаючи рівність часток у праві спільної сумісної власності на автомобіль, набутий ними за час зареєстрованого шлюбу, приходять до взаємної згоди щодо поділу вказаного автомобіля наступним чином:

2.1. Позивач ОСОБА_2 отримала від відповідача ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 1500 доларів США, що дорівнює 52 500 гривень замість своєї Ѕ частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль DAEWOO LANOS TF69Y, легковий седан - В, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, до підписання вказаної мирової угоди.

2.2. За відповідачем ОСОБА_1 у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнається право особистої приватної власності на автомобіль DAEWOO LANOS TF69Y, легковий седан - В, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, сірий, бензин, кузов номер НОМЕР_2 .

3. Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 стверджують, що:

- вони не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними,

- їх волевиявлення щодо укладення цієї мирової угоди є вільним, усвідомленим і відповідає внутрішній волі,

- укладення даної мирової угоди відповідає їх інтересам і не порушує прав третіх осіб.

- мирова угода не приховує іншого правочину і спрямована на реальне настання наслідків, які в ній обумовлені.

Зі змісту поданої до суду мирової угоди встановлено, що вона укладена з метою врегулювання спору між сторонами та відповідає вимогам статті 207 ЦПК України.

Сторонам роз`яснено наслідки затвердження мирової угоди.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Згідно із частиною другою статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для затвердження мирової угоди, укладеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , визнання нечинним рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2021 року в частині поділу рухомого майна (автомобіля) визнати нечинним та закриття провадження у цій частині позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 207, 373, 374 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про затвердження мирової угоди задовольнити.

Затвердити мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , у такій редакції:

«1. Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 визнають, що автомобіль DAEWOO LANOS TF69Y, легковий седан - В, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, сірий, бензин, кузов номер НОМЕР_2 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 , було придбано за час шлюбу і належить їм на праві спільної сумісної власності.

Сторони погодили, що вартість вказаного автомобіля станом на день укладення мирової угоди становить 3000 доларів США, що дорівнює 105 000 (сто п`ять тисяч) гривень відповідно до середнього курсу в банках України на 06.07.2022 року (1 долар США дорівнює 35,00 грн.).

2. Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 , визнаючи рівність часток у праві спільної сумісної власності на автомобіль, набутий ними за час зареєстрованого шлюбу, приходять до взаємної згоди щодо поділу вказаного автомобіля наступним чином:

2.1. Позивач ОСОБА_2 отримала від відповідача ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот доларів США), що дорівнює 52 500 (п`ятдесят дві тисячі п`ятсот) гривень замість своєї Ѕ частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль DAEWOO LANOS TF69Y, легковий седан - В, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, до підписання вказаної мирової угоди.

2.2. За відповідачем ОСОБА_1 у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнається право особистої приватної власності на автомобіль DAEWOO LANOS TF69Y, легковий седан - В, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, сірий, бензин, кузов номер НОМЕР_2 .

3. Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 стверджують, що:

- вони не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними,

- їх волевиявлення щодо укладення цієї мирової угоди є вільним, усвідомленим і відповідає внутрішній волі,

- укладення даної мирової угоди відповідає їх інтересам і не порушує прав третіх осіб.

- мирова угода не приховує іншого правочину і спрямована на реальне настання наслідків, які в ній обумовлені.

4. Наслідки закриття провадження у справі у частині позовних вимог щодо поділу автомобіля у зв`язку з укладенням мирової угоди, передбачені п.5 ч.1 ст. 255 ЦПК України, позивачу ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_1 відомі та зрозумілі.»

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2021 року в частині поділу рухомого майна (автомобіля) визнати нечинним.

Провадження у цій частині позовних вимог закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 14 липня 2022 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді І.М. Вербова

В.А. Нежура