КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/5388/2022 Головуючий у II інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: ОСОБА_2 (стягувач), ОСОБА_1 (боржник), ОСОБА_3 (боржник) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що починаючи з 21 жовтня 2016 року до 20 лютого 2020 року судом не виготовлялись та не видавались виконавчі листи ні ПАТ «Енергобанк», ні ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт».

Крім того, виконавчий лист , який був виданий представнику ОСОБА_2 від 13 жовтня 2020 року, був виконаний з грубим порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Дніпровського районного суду від 13 грудня 2021 року відмовлено у задоволені заяви.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає про те, що виконавчий лист виданий був 13 березня 2020 року, лише після того як судом першої інстанції було здійснено заміну сторону виконавчого провадження, а до того часу виконавчі листи ні ПАТ «Енергобанк», ні ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» не видавались та виконавчі провадження не відкривались.

Також апелянт зазначає, що виданий судом першої інстанції виконавчий лист від 13 березня 2020 року ОСОБА_2 містить низку невідповідностей вимогам законодавства, а саме у виконавчому листі не вказано грошову суму. яка підлягає стягненню та відсутнє позначення про солідарне стягнення; не вірно вказано дату набрання законної сили рішенням суду; пропущено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Зазначені обставини є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі на адресу суду апеляційної інстанції не надходив.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Чорний І.В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін.

В судове засідання ОСОБА_3 не з'явився. Про дату, час та місце судового розгляду належним чином повідомлявся.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом ОСОБА_2 шляхом направлення повідомлень на електронну адресу зазначену ним в апеляційній скарзі

Колегія суддів, заслухавши осіб, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, враховуючи таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 жовтня 2016 року у справі № 755/16868/15-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, постановлено рішення, яким солідарно стягнуто з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором № КФ- від 30 грудня 2013 року у розмірі 4 166 073,00 грн.

11 січня 2017 року Апеляційний суд м. Києва розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 та постановив рішення, яким рішення суду першої інстанції змінив в частині суми боргу на 3 768 173,17 грн.

24 липня 2019 року Верховний Суд розглянув касаційні скарги ПАТ «Енергобанк» і ОСОБА_1 та виніс постанову, якою рішення Апеляційного суду м. Києва від 11 січня 2017 року скасував, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21. жовтня 2016 року залишив у силі.

19 лютого 2019 року між ПАТ «Енергобанк» та ТОВ «Фінансова Компанія Горизонт» укладено Договір № 1/19 про відступлення прав вимоги, за яким товариство отримало право вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 за Кредитним договором № КФ- від 30 грудня 2013 року. Договір укладено за результатами електронного аукціону, де переможцем аукціону стало ТОВ «Фінансова Компанія Горизонт».

11 листопада 2019 року між ТОВ «Фінансова Компанія Горизонт» та ОСОБА_2 укладено Договір № 22/19 про відступлення права вимоги, за яким він (заявник) отримав право вимоги доОСОБА_1 , ОСОБА_3 за Кредитним договором № КФ- від 30 грудня 2013 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 лютого 2020 року здійснено заміну стягувача з Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» на ОСОБА_2 .

Постановою Київського апеляційного суду від 07 вересня 2020 року апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 лютого 2020 року залишена без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 06 серпня 2021 року касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 грудня 2020 року залишена без задоволення.

13 березня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_1 . Даний документ видано Чорному І.В. , який являється представником саме ОСОБА_2 . Виконавчий лист оформлений згідно діючого законодавства та відповідає матеріалам справи.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що вказані обставини та твердження ОСОБА_1 є безпідставними та суперечать нормам діючого законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з урахуванням наступних обставин справи.

Згідно зі ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Тобто, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові. Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав.

Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Порядок примусового виконання рішення суду та алгоритм дій визначається Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затверджена Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року, Порядком виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №643 від 08 вересня 2016 року.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що заявник не надав суду належних, допустимих та достатніх доказів виконання ним своїх зобов`язань за виконавчим листом, а тому підстав для визнання його таким, що не підлягає виконанню немає.

З матеріалів справи вбачається виконавчий лист видано 13 березня 2020 року та зазначено, що рішення суду першої інстанції набрало законної сили 24 липня 2019 року, а строк пред'явлення виконавчого листа до виконання становить 3 роки, а тому доводи апелянта, що стягувачем пропущено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки строк мав відраховуватись від 17 січня 2017 року не відповідають обставинам справи.

Твердження апелянта про те, що в матеріалах справи відсутнє клопотання про заміну сторони у виконавчому провадженні та судом першої інстанції було з власної ініціативи замінено стягувача спростовується заявою ОСОБА_2 про заміну стягувача від 13 листопада 2019 року, яка міститься в матеріалах справи (т. 2 , а.с. 95-99).

Інші доводи апеляційної скарги, які були надані апелянтом не спростовують ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що оскаржувана ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому не підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: ОСОБА_2 (стягувач), ОСОБА_1 (боржник), ОСОБА_3 (боржник) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 01 липня 2022 року.

Суддя-доповідач

Судді: