Справа №751/8909/21
Провадження №2/751/267/22
06 липня 2022 року місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К.
за участю секретаря Іскра К.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Чернігова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів,
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 42 740,00 грн, а також понесених судових витрат (а.с.1-4).
Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що на початку серпня 2021 уклав усну домовленість з відповідачем, який є фізичною особою-підприємцем, щодо здійснення ремонтних робіт його автомобіля. На виконання домовленості про ремонт автомобіля чотирма платежами перерахував на картковий рахунок відповідача (Монобанк № НОМЕР_1 ) грошові кошти в загальному розмірі 42 740 грн. Зазначає, що в подальшому домовленості не були виконані, ремонт автомобіля не здійснено, сторони не досягнули згоди щодо істотних умов договору, він забрав автомобіль з автосервісу у первісному стані, у зв`язку з чим підстава для оплати послуг ФОП ОСОБА_2 відпала. Однак в добровільному порядку відповідач безпідставно набуті грошові кошти не повернув, направлені йому листи з претензіями повернуті не врученими. За таких обставин, враховуючи відсутність договірних відносин, вважає, що підстав для набуття грошових коштів у відповідача не було.
Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 21 січня 2022 року відкрив провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 23 лютого 2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
У судове засідання позивач та його представник не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, при цьому позов підтримують повністю та просять задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідно до ст. 128 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, основним видом діяльності якого є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, а також роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (а.с.14).
Відповідно до копій квитанцій, ОСОБА_1 за свого карткового рахунку в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 04.08.2021, 19.08.2021 та 06.09.2021 перевів на картковий рахунок відповідача в JSC «UNIVERSAL BANK» 4 200,00 грн, 12 000,00 грн та 11 540,00 грн і 15 000,00 грн відповідно, що загалом становить 42 740,00 грн (а.с.15-16).
05.10.2021 та 13.11.2021 позивач звертався до ОСОБА_2 з досудовими вимогами про повернення коштів, які не вручені відповідачу (а.с.8-10, 11-13).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Як зазначено у ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.
Положеннями статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.
При цьому договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК України).
Згідно з статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Таким чином, укладаючи на початку серпня 2021 усну домовленість щодо здійснення ремонтних робіт автомобіля, сторони діяли на свій розсуд та на підставі свого волевиявлення. В той же час домовленості між ними щодо всіх істотних умов договору не досягнуто, договір чи акт виконаних робіт позивачем не підписано, автомобіль не був відремонтований, що свідчить про відсутність договірних правовідносин, а тому про безпідставність зберігання відповідачем у себе грошей до цього часу.
Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Відтак, зазначена норма застосовується за наявності сукупності таких умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав; або коли така підстава згодом відпала. Випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін відповідно до закону чи умов договору належить до таких підстав.
Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.
Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.
Верховний Суд у своїй постанові від 17.04.2019 року по справі № 759/1206/17 зазначив, що під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачем відзив на позов не подано, а також не надано доказів щодо наявності правових підстав для набуття та збереження спірних грошових коштів, а тому суд виходить з об`єму наданих позивачем доказів відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач на спростування правомірності набуття від позивача спірних коштів не надав жодних належних та допустимих доказів, грошові кошти у розмірі 42 740 грн були перераховані позивачем на рахунок відповідача без зазначення призначення платежу, що свідчить про відсутність договірних правовідносин між сторонами, інші підстави набуття відповідачем вказаних коштів судом не встановлено, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення безпідставно набутих грошових коштів є доведеними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивачем понесені та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 908,00 грн (а.с.5), які у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Правнича допомога позивачу надавалася на підставі договору про надання правової допомоги від 05.10.2021 адвокатом Пономаренко О.В. (а.с.17) та ордеру (а.с.23).
Позивач сплатив на користь адвоката 7 000,00 грн за надання правничої допомоги, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №112 від 05.10.2021 (а.с.20) та актом виконаних робіт від 25.11.2021 (а.с.19).
Суд, з урахуванням складності справи, загального порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, відсутністю клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 1-18, 76, 81, 141, 259, 264, 265, 268, 280-289, 354, 355 ЦПК України, 11, 15, 16, 177, 1212 ЦК України, суд -
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в сумі 42 740 (сорок дві тисячі сімсот сорок) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 908 грн 00 коп судового збору та 7 000 грн 00 коп витрат на правничу допомогу, а всього 7 908 (сім тисяч дев`ятсот вісім) грн 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий - суддя Ю. К. Овсієнко