Справа № 405/2463/22
Провадження №2/405/369/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2022 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Іванової Л.А.

при секретарі: Нетесі С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 405/2463/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що нею ( ОСОБА_1 ) після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був успадкований будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.04.2021 року, та, відповідно, вона (позивач) є одноособовим власником зазначеного будинку. Крім того, позивач зазначила, що в 2009 році з дозволу її батька в будинку була зареєстрована його знайома ОСОБА_2 , якій реєстрація була потрібна лише для працевлаштування, а не для проживання. В січні, 2017 року її (позивача) батько також дозволив зареєструвати в будинку сина відповідача ОСОБА_3 , для того, щоб ОСОБА_2 змогла отримувати соціальні виплати. Зазначила, що відповідачі у будинку ніколи не проживали, не з`являлися в будинку відсутні їх речі. Вказала, що після смерті батька вона зателефонувала відповідачу ОСОБА_2 з проханням знятися з реєстрації, на що відповідач спочатку погодилася, проте на теперішній час зв`язок з нею втрачено, місцезнаходження їх не відомо, та, поряд з цим, останні продовжують бути зареєстрованими в будинку, а тому вона (позивач), як власник житла вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки реєстрація відповідачів у належному їй (позивачу) на праві приватної власності нерухомому майні створює їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

З огляду на викладене вище, позивач просила визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 16.06.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом в судове засідання учасників справи. Надано учасникам справи процесуальний строк для подання заяв по суті справи.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася судом належним чином, при цьому подала заяву, зареєстровану судом 14 жовтня 2022 року за вх. № 19680, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити. Судове засідання просила провести без її (позивача) участі.

Відповідач ОСОБА_2 , яка також діє, як законний представник в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася судом належним чином, в порядку п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, відзив на позов, - не подавала.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлявся судом належним чином, при цьому, про наявність судового провадження в Ленінському районному суді м. Кіровограда, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача обізнана, про що свідчать отримана останньою 01.07.2022 року ухвала про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками. Заяви, клопотання, письмові пояснення, до суду не надходили.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

З наданих позивачем до позову письмових доказів, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.04.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 168 (спадкова справа № 8/2020), посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Шполянською А.О., позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як спадкоємцю майна спадкодавця ОСОБА_4 , 1952 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить на праві приватної спільної часткової власності 11/100 часток домоволодіння з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Крім того, зазначене речове право зареєстровано за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.04.2021 року № 255166316, за яким за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 168, виданого 30.04.2021 приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Шполянською А.О., на праві приватної спільної часткової власності, зареєстровано 11/100 частини домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Згідно з інформацією відділу реєстрації місця проживання особи управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради від 09 червня 2022 року (довідки № 007177/1 та № 007179/1 відповідно про реєстрацію місця проживання особи), місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 10.06.2009 року та з 19.01.2017 року відповідно по теперішній час зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Поряд з цим, відповідно до довідки, виданої квартальним комітетом № 23 Подільського району м. Кропивницького від 01 червня 2022 року № 57, в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_1 , зареєстровані ОСОБА_5 , 1979 року народження та ОСОБА_3 , 2010 року народження, які за вказаною адресою не проживають.

Крім того, факт не проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , в будинку який належить на праві приватної спільної часткової власності позивачу ОСОБА_1 , підтверджується актом про не проживання особи від 01.06.2022 року, складеного за участю: ОСОБА_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 та ОСОБА_9 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підписи яких посвідчено головою квартального комітету № 23 Подільського району м. Кропивницького ОСОБА_10 , за яким останні засвідчили, що проживають по сусідству з ОСОБА_1 , яка мешкає в сусідньому будинку за адресою: АДРЕСА_1 та підтвердили, той факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ніколи не проживали за вищевказаною адресою та на теперішній час в даному будинку проживає лише цивільна дружина померлого ОСОБА_4 ОСОБА_9 .. Крім того, оглядом будинку АДРЕСА_1 встановлено, що будь - які речі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в будинку відсутні.

Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Крім того, ч. 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження права користування житлом лише для членів сім`ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника, тим самим, судом відзначається, що відповідачі ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 не належать до членів сім`ї нового власника будинку позивача ОСОБА_1 , та враховуючи відсутність встановленого житлового сервітуту на користування зазначеним нерухомим майном з новим власником будинку позивачем ОСОБА_1 , - втратили право користування зазначеним нерухомим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В свою чергу, ст. 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, а члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, при цьому член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ст. 405 ЦК України).

Більш того, на підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

При цьому, суд звертає увагу на те, що ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Право користування житловим приміщенням дитини є похідним від права користування житловим приміщенням батьків. З втратою права користуванням житловим приміщенням батьками припиняється і право користування житловим приміщенням їх дітьми.

Згідно з ч. 1 ст. 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Залишаючи за малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право користування жилим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 та визнаючи його матір (відповідача ОСОБА_2 ) такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням, суд допустить порушення принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, яким передбачено, що малолітня дитина не може бути розлучена з матір`ю, батьком крім виняткових обставин.

Окрім того, обмеження дієздатності особи в інших правовідносинах, в тому числі і у праві самостійно та вільно обирати місце свого проживання, кореспондується і з правилами частини 4 статті 29 ЦК України.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що малолітня/неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає.

Права малолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання малолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від її волі, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для малолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків.

Малолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками.

Враховуючи зазначене, а також приймаючи до уваги, що під час судового розгляду достеменно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 та її малолітній син ОСОБА_3 , які набули права користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 , не проживали в зазначеному домоволодінні з моменту реєстрації, та не використовували житло за цільовим призначенням для проживання, а так само не встановлено, що відповідач ОСОБА_2 претендувала на користування зазначеним будинком або ж намагалася вселитися в нього, або ж відсутня за вказаною вище адресою з поважних причин, приймаючи також до уваги, що між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 про визнання відповідача ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача ОСОБА_2 , яка також діє як законним представник в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування вищевказаним житловим приміщенням.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» № 1871-ІХ від 05.11.2021 року, орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп., понесені позивачем ОСОБА_1 по справі, залишити по фактично понесеним останньою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст. ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш ИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - домоволодінням за адресою: АДРЕСА_5 якого належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 квітня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Шполянською А.О., зареєстровано в реєстрі за №168.

Судові витрати по справі залишити по фактично понесеним позивачем ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суд.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова