Справа № 192/1819/21
Провадження № 2/192/121/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Тітової О.О.,

за участю секретаря - Біжко Ю.М.,

пр. позивача - Котенко І.В. ,

3-ї особи - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Дніпропетровської області цивільну справу за позовом

Виконавчого комітету Солонянської селищної ради, як органу опіки та піклування до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

3-я особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 ,

встановив:

Виконавчий комітет Солонянської селищної ради, як орган опіки та піклування звернувся до Солонянського районного суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав стосовно сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі стягненням аліментів на його утримання у розмірі 1309 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття на користь законних представників, з якими проживатиме дитина.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідач є матір`ю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запис щодо батька дитини здійснено відповідно до ст. 135 СК України. До служби у справах дітей неодноразово зверталась мати відповідача - 3 я особа за сприянням у позбавленні доньки батьківських прав, оскільки вона не опікується сином, дитина мешкає з нею-бабусею та її чоловіком у м.Дніпрі, а мати є соціально не адаптованою, не працює та не забезпечить належного виховання, лікування, освіти та піклування дитині. Службою у справах дітей відвідало сім`ю відповідача та встановлено, що малолітній ОСОБА_4 з матір`ю не проживає, проживає разом з бабусею у м.Дніпро де укладено декларацію із лікарем. Мати дитини з часу укладення декларації на обстеження дитину не приводила, станом здоров`я не цікавилась, рекомендації виконували бабуся та дідусь. Місце проживання відповідача не пристосоване для дитини, для дитини немає окремого ліжка, санітарно-гігієнічні умови незадовільні. Відповідач підтвердила, що може зловживати алкоголем, мала проблеми з наркозалежністю, була судима. Відповідач змінювала місце проживання, дитина в 1-му класі ходила до Башмачанської середньої школи, потім ОСОБА_4 вибув до Орлівщинського навчального закладу Новомосковського району, а згодом знов повернувся до Башмачанської школи, з 4 класу вибув до СЗШ №49 ДМР. За час навчання сина в Башмачанській середній школі допомогу ОСОБА_4 надавали бабуся та дідусь. За час навчання ОСОБА_4 СЗШ №49 ДМР мати не цікавилась його навчанням, успіхами, адаптацією у новому колективні, батьківські збори не відвідувала, зв`язок зі школою підтримують бабуся та дідусь. ОСОБА_4 взято на облік дітей, які опинились в складних життєвих обставинах та в подальшому розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача за результатами якого затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо сина ОСОБА_4 . Також окрім позбавлення батьківських прав відповідача позивач просив стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1309 грн. до досягнення ОСОБА_4 повноліття на користь осіб з якими він проживатиме.

Ухвалою суду від 18 лютого 2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 . Призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 06 червня 2022 року закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та зазначила, що позбавлення батьківських прав відповідача, яка визнала позов буде відповідати найкращим інтересам дитини.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та дату слухання справи була повідомлена належним чином, відзиву на позов не подавала, подала у підготовчому засіданні заяву про визнання позову.

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 письмових пояснень щодо позову не подала, однак підтримала позовні вимоги в повному обсязі та зазначила, що враховуючи, що мати визнала позов позбавлення її батьківських прав буде відповідати кращим інтересам дитини, оскільки вона із чоловіком прийняли чітке рішення про виховання онука, який став їх пізнім сином.

Суд, вислухавши представника позивача Котенко І.В. , 3-ю особу ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_7 та з`ясувавши думку дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 від 12.07.2011 вбачається, що відповідач є його матір`ю.

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України від 08.10.2021 вбачається, відомості про батька дитини записані відповідно до ст. 135 СК.

11 серпня 2021 року до служби у справах дітей виконавчого комітету Солонянської селищної ради звернулась ОСОБА_2 із питанням про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно сина ОСОБА_4 .

Згідно відповідей КНП «Солонянська лікарня» від 31.08.2021 та від 01.09.2021 ОСОБА_3 в реєстрі психіатричних та наркологічних хворих КНП «Солонянська лікарня» не перебуває, в 2018 році ОСОБА_3 уклала декларацію з лікарем щодо себе та сина, однак за період перебування на обліку у лікаря за медичною допомогою не зверталась, лікування не отримувала, обстеження не проходила, з 29.04.2021 декларації не діючі.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_3 від 07.09.2021 вбачається, що санітарно-гігієнічні умови проживання незадовільні, у дитини відсутнє ліжко, робочий стіл в наявності.

За повідомленням ВП 9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 28.09.2021, ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_4 притягувалась до адміністративної відповідальності 07.09.2021 за ст. 152 КУпАП, до кримінальної відповідальності не притягувалась.

Згідно відомостей Солонянської районної філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості від 07.10.2021 №469 ОСОБА_3 на обліку як безробітна станом на 07.10.2021 не перебуває.

09 серпня 2021 року до Солонянського селищного голови звернулась ОСОБА_2 із питанням про позбавлення батьківських прав доньки - ОСОБА_3 стосовно сина ОСОБА_4 .

Згідно характеристик ОСОБА_4 із навчальних закладів навчанням діти тини опікується бабуся - ОСОБА_2 .

20 жовтня 2021 року наказом начальника служби у справах дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 взято на облік дітей, які опинились в складних життєвих обставинах.

Згідно інформації КНП «Дніпровський центр медико-санітарної допомоги №4» ДМР від 11.11.2021 №01-15/1324 з 24.09.2021 в інтересах дитини ОСОБА_4 укладено декларацію з лікарем загальної практики-сімейним лікарем. Зі слів лікаря з дати укладення декларації мати дитини на обстеження дитину не приводила, станом її здоров`я не цікавилася. Рекомендації виконували бабуся дитини та дідусь.

Рішенням виконавчого комітету Солонянської селищної ради №263 від 16.11.2021 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по відношенню до її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом був допитаний свідок ОСОБА_7 який в суді зазначив, що вони з дружиною люблять онука, опікуються ним та вважають, що позбавлення батьківських прав матері, яка зовсім не цікавиться його навчанням, розвитком, вихованням, інтересами повністю відповідає інтересам дитини. Вони з дружиною з народження допомагали відповідачці, однак вона жодних дій для нормального забезпечення інтересів дитини не вчиняє, всім займаються вони.

В суді був опитаний малолітній ОСОБА_4 , який за участі психолога в суді підтвердив, що довго вже живе у бабусі з дідусем, з мамою довго не бачився та більше йому подобається жити в м.Дніпрі з бабусею та дідусем з якими у нього чудові стосунки.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є щодо позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню та є обґрунтованими.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 150 ч.1,2,3 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання обов`язків по вихованню дитини.

Статтею 165 СК України орган опіки та піклування має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до роз`яснення в пунктах 15, 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав роз`яснено, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму та наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, статтею 12 Закону "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватись про їх здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці.

Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України встановлено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано, що держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно статті 12 цього ж Закону вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до статті 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею.

Судом встановлено, що відповідач з сином не проживає з серпня 2021 року, фактично самоусунулась від виховання дитини, вона не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, про його здоров`я, не цікавиться його проблемами, навчанням, інтересами, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не забезпечує сина. Вказане свідчить про те, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При цьому вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина суд вважає необхідним відмовити в цій частині, як в заявлених передчасно, оскільки на час ухвалення рішення опікун малолітнього ОСОБА_4 не визначений.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд не приймає до уваги рішення Жовтневого районного суду від 09.09.2014 року про позбавлення батьківських прав відповідача щодо іншої дитини, оскільки воно не впливає на висновки суду щодо ухилення від виконання відповідачем батьківських обов`язків щодо ОСОБА_4 . При розгляді даної справи виходить виключно з інтересів малолітнього ОСОБА_4 .

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи вищенаведене та те, що ОСОБА_3 визнала пред`явлений позов, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також враховуючи наявність законних для цього підстав, позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно також стягнути судовий збір в дохід держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 89, 141, 206, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги виконавчого комітету Солонянської селищної ради, як органу опіки та піклування задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. на користь держави.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 29.06.2022.

Позивач - Виконавчий комітет Солонянської селищної ради (як орган опіки та піклування), , місцезнаходження: 52400, Дніпропетровська область, смт Солоне, вул.Гагаріна, буд.7.

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

3-я особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя О.О. Тітова