Справа № 438/2018/21
Провадження № 2/438/177/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 липня 2022 року Бориславський міський суд Львівської області

у складі: головуючого-судді Слиша А.Т.,

за участю секретаря судового засідання Гадубяк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Бориславського міського суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом комунального підприємства «Вододар» Бориславської міської ради Львівської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в :

28.12.2021 представник позивача комунального підприємства «Вододар» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів, що проживають за адресою: АДРЕСА_1 на користь КП «Вододар» Бориславської міської ради 13176,72 грн заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення, 1 567,58 грн - інфляційних нарахувань, 662,60 грн - 3% річних, а всього - 15406,90 грн; стягнути із відповідачів на користь позивача понесені судові витрати.

В обґрунтування позову посилається на те, що відповідачі є індивідуальними споживачами послуг з водопостачання за адресою: АДРЕСА_2 , які надає КП «Вододар» Бориславської міської ради. Внаслідок несплати за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення станом на 01.12.2021 у відповідачів виникла прострочена заборгованість, по якій не минув строк позовної давності, в сумі 13176,72 грн, за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення. Відповідно до ст.625 ЦК України із відповідачів на користь позивача підлягає стягненню за період прострочення основного зобов`язання індекс інфляції за весь час прострочення в сумі - 1 567,58 грн, а також три відсотки річних від простроченої суми в розмірі - 662,60 грн.

Ухвалою судді Бориславського міського суду Львівської області від 13.01.2022 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 16 лютого 2022 року.

15.02.2022 на адресу суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 , у якій відповідач просить відкласти розгляд справи для отримання від відповідача ОСОБА_2 , який тривалий час проживає в російській федерації, необхідних документів та подачі заперечення на позов.

Ухвалою від 16 лютого 2022 року здійснено перехід з розгляду цивільної справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін у розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

У судове засідання представник позивача адвокат Бачинський А.В. не прибув, подав заяву, у якій просить розглянути справу за відсутності сторони позивача, позов просить задовольнити. Крім цього, представник позивача подав клопотання про стягнення з відповідачів 1500 грн витрат на надання правничої допомоги.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у судові засідання не з`явилися, про дату, час та місце судових засідань були повідомлені належним чином (на підставі п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України), що стверджується відмітками пошти (на повернутих суду конвертах з повістками) про відсутність адресатів за адресою реєстрації. Причин своєї неявки відповідачі не повідомили, правом на подачу до суду відзиву на позовну заяву не скористалися.

З часу подання відповідачкою ОСОБА_1 її попередньої заяви щодо відкладення розгляду справи і надання строку на подання заперечення на позов, сплило більше чотирьох місяців, однак жодних документів до суду не подано.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів для того, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення ЄСПЛ у справах «Олександр Шевченко проти України», «Трух проти України»).

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ «Богонос проти Росії» від 05.02.2004).

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07.07.1989).

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, які належно повідомлені про розгляд справи, та вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг, зокрема, й щодо водопостачання та водовідведення регулюються також Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», «Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України», затвердженими наказом Міністерства з питань ЖКГ України від 27.06.2008р №190, «Правила надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення» затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. № 690, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово- комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує, або має намір отримати послуги з постачання холодної води і водовідведення.

Також станом на час звернення позивача з даним позовом до суду, діяли «Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджені Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року.

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який чинний на час спірних правовідносин, передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2 статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Також ст. ст. 67,68 Житлового кодексу України, п. 18, 20, пп. 9 п. 38 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (які були чинними на час виникнення заборгованості та звернення до суду з даним позовом) зобов`язують споживача своєчасно вносити плату за надані комунальні послуги.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Позивач комунальне підприємство «Вододар» Бориславської міської ради Львівської області надає послуги з водопостачання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані за вказаною адресою.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Судом встановлено, що в порушення вимог закону відповідачі не вносили плату за отримані послуги з водопостачання, що призвело до виникнення заборгованості.

На підтвердження заявлених позовних вимог щодо розміру заборгованості, позивачем долучено до матеріалів справи розрахунок заборгованості за надані послуги водопостачання за вищевказаною квартирою, згідно з яким загальна заборгованість становить 13176,72 грн. Також з розрахунку випливає, що за період з травня 2018 року по грудень 2021 року споживачі не здійснювали жодних оплат за надані комунальні послуги, крім оплати 01.02.2019 у розмірі 49,21 грн та 01.02.2021 10 грн. Таким чином, відповідачі не виконали свого обов`язку, передбаченого законодавством, зі сплати послуг за надані послуги з водопостачання.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів.

Згідно з наданим позивачем розрахунком індекс інфляції за весь час прострочення відповідачів становить 1 567,58 грн., а також три відсотка річних від простроченої суми - 662,60 грн. При цьому, вказаний розмір індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми нараховано позивачем до грудня 2021 року, тобто до початку введення в Україні воєнного стану.

З огляду на викладене, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, зокрема, витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.1-ч.4, ч.6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник позивача подав клопотання про стягнення з відповідача 1500 грн витрат на надання правничої допомоги, зокрема, за складання позовної заяви. Правничу допомогу позивачеві надавав адвокат Бачинський А.В.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 грн підлягають стягненню з відповідачів.

При зверненні до суду із вказаним позовом позивачем було оплачено судовий збір у розмірі 2270 грн. У відповідності до ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено, - з відповідачів підлягає стягненню в користь позивача сума оплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 263, 265, 267-268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Вододар» Бориславської міської ради Львівської області 13176,72 грн заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення, 1 567,58 грн інфляційних нарахувань, 662,60 грн 3% річних, а всього стягнути 15406 гривень 90 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Вододар» Бориславської міської ради Львівської області судові витрати в сумі по 1885 гривень 00 копійок, що складаються з судового збору в розмірі по 1135 гривень 00 копійок та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі по 750 гривень.

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: комунальне підприємство «Вододар» Бориславської міської ради Львівської області, місцезнаходження: Львівська область, м.Борислав, вул.В.Великого, 229А, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 37650131.

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13 липня 2022 року.

Головуючий суддя А.Т.Слиш