Справа № 157/770/22
Провадження №2-о/157/35/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 рокуКамінь-Каширський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Тімонова В.М.,

за участю секретаря судового засідання Семенюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Камені-Каширському Волинської області в порядку окремого провадження справу № 157/770/22 (провадження № 2-о/157/35/22) за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , заінтересована особа Камінь-Каширський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

05.07.2021 до Камінь-Каширського районного суду Волинської області надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , у якій він просить встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки АДРЕСА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України у м. Сватове Сватівського району Луганської області.

На обґрунтування заявлених вимог зазначає, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України заявниця змінила місце проживання та переїхала до с. Гута-Камінська Камінь-Каширського району Волинської області.

Заявниця ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Сватове Сватівського району Луганської області.

Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 5 від 09.06.2022 року, виданим Сватівською центральною районною баготопрофільною лікарнею Луганської народної республіки, смерть настала внаслідок кардіосклерозу.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 померла на тимчасово окупованій території України, у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо отримати свідоцтво про її смерть, так як у відповідності до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, створеними, обраними або призначеними в порядку, не передбаченому законом України, є недійсними і не створюють правових наслідків.

Встановлення факту смерті ОСОБА_3 необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах.

Заявниця у судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи без неї та подала пояснення про те, що на момент смерті її матері остання перебувала за місцем реєстрації, догляд за нею здійснювала сусідка ОСОБА_4 від якої вона 09.06.2022 року через телефонний зв`язок дізналася про смерть матері. Фотокопію довідки про смерть матері вона отримала від неї через застосунок «Вайбер». Будь-яких інших документів про смерть в неї немає, а оригінал вказаної довідки вона отримати не може з огляду на окупацію її попереднього місця проживання Російською Федерацією.

Представником заявника подано клопотання, де він просить справу розглянути без участі заявниці та її представника.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, начальником Камінь-Каширського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) подано клопотання про розгляд справи без участі представника відділу, щодо задоволення заяви покладається на розсуд суду.

Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

У відповідності до приписів Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 N 545, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 р. за № 1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров`я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров`я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Сватове Сватівського району Луганської області, що вбачається з паспорта громадянина України № НОМЕР_1 , виданого 12.07.2019 року.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим повторно 21.06.2022 року Камінь-Каширським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), батьками заявниці є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла матір заявниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Сватово Сватівського району Луганської області, так званої ЛНР, що вбачається з лікарського свідоцтва про смерть №5 виданого 09.06.2022 року для реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану (а.с. 17). Вказаний документ було засвідчено печаткою з абревіатурою так званою «ЛНР».

Відповідно до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блоковані) станом на 17 червня 2022 року, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 року, Сватівська міська територіальна громада Сватівського району Луганської області, де встановлена смерть матері заявниці ОСОБА_3 , є територіальною громадою, що розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі Закону) тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Частинами 2, 3 ст. 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, згадане вище лікарське свідоцтво про смерть №5 ОСОБА_3 було видано в порушення наведених вимог закону, а тому не може сприйматися державними органами, як належне та допустиме.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Положеннями ч. 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їх представниками до суду за межами такої території України.

Так, стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.

З огляду на наведене, суд приймає до уваги лікарське свідоцтво про смерть №5, видане 09.06.2022 року для реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану, яке було засвідчено печаткою з абревіатурою так званою «ЛНР» та визнає її в даному випадку достатнім доказом на підтвердження факту смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Сватово Сватівсткого району Луганської області.

Встановлення факту смерті ОСОБА_3 необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 258, 259, 263-265, 315, 319 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Камінь-Каширський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про встановлення факту смерті - задовольнити повністю.

Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Сватове Сватівського району Луганської області, на тимчасово окупованій території України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянки України, яка народилася у місті Сватове Сватівського району Луганської області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Заявник: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Заінтересована особа: Камінь-Каширський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), місцезнаходження: 44501, Волинська область, м. Камінь-Каширський, вул. Шевченка, 10, ідентифікаційний .

Головуючий: В. М. Тімонова