Справа № 158/915/22
Провадження № 2/0158/375/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2022 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Польової М.М.,
з участю секретаря судового засідання Сороки І.Є.,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Ківерці цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Луцької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
В С Т А Н О В И В :
Служба у справах дітей Луцької міської ради (далі - Служба у справах дітей) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ), ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є матір`ю малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2015 року відповідач проживала у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 , за час якого у них народилася спільна дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачем встановлено, що відповідачі неналежно виконують батьківські обов`язки щодо своїх малолітніх дітей, у зв`язку з чим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 взяті на облік у Службі у справах дітей як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах, де батьки неналежним чином виконують обов`язки по їх вихованню та утриманню. У письмовій заяві від 19.02.2022 ОСОБА_1 повідомила, що не має наміру займатися вихованням дітей, після чого дід із бабою забрали внуків до себе на проживання. ОСОБА_2 відповідно до рішення суду від 20.08.2019 сплачує відповідачу аліменти на утримання дочки, однак участі у вихованні дитини не бере та також не має наміру забирати дочку до себе.
Відповідачі повністю самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуються про їх фізичний та духовний розвиток, не цікавляться їхнім станом здоров`я. Враховуючи наведене, позивач просить суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягнути з ОСОБА_1 аліменти на дітей в розмірі 1/3 частки усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового гарантованого мінімуму для дитини відповідного віку.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 07.06.2022 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.
У підготовче засідання представник позивача не прибув, подав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.
Відповідачі у підготовче засідання не прибули, подали до суду заяви, у яких просили проводити розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги визнали.
Частина 3 ст. 200 ЦПК України передбачає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступних висновків.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 22.06.2009, та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 14.06.2016 (а.с.6-7).
Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 14.06.2016 також слідує, що батьком малолітньої ОСОБА_4 є ОСОБА_2 (а.с.7).
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно із частинами першою, шостою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Стаття 165 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.
Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Тлумачення пункту другого частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно із наказами №40 та №41 від 31.10.2016 малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було взято на облік, як таких, що опинилися у складних життєвих обставинах (а.с.9-10).
Відповідно до висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради, який затверджено рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 18.05.2022 №262-2, визнано за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітніх дітей сина ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 , а також позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4 , оскільки батьки свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків (а.с.3-5).
Як слідує із вказаного висновку, Службою у справах дітей було встановлено, що матеріальним забезпеченням дітей займалися їх бабуся ОСОБА_5 та дідусь ОСОБА_6 . ОСОБА_1 ніде не працювала, зловживала спиртними напоями, залишала дітей без нагляду, неодноразово проходила курс лікування від алкогольної залежності. У своїх поясненнях від 19.02.2022 ОСОБА_1 повідомляла, що не має наміру займатися вихованням дітей.
Крім того, із заяви ОСОБА_2 від 28.04.2022 слідує, що він також не має наміру брати участь у вихованні дитини ОСОБА_4 та не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, оскільки у нього вже є інша сім`я та він не має можливості забрати дитину до себе та утримувати її (а.с.13).
Відтак, судом встановлено, що відповідачі, не маючи жодних об`єктивних перешкод, свідомо нехтують виконанням батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх дітей. При цьому таке байдуже ставлення батьків до дітей має місце вже протягом тривалого часу.
Відповідачі у судове засідання не прибули, подали заяви, у яких визнали позовні вимоги щодо позбавлення їх батьківських прав, що свідчить про те, що вони не проявляють інтересу до дітей та не бажають піклуватися про них.
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 протягом тривалого часу ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позову про позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх дітей.
Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до вимог статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (частина третя статті 166 СК України).
Враховуючи викладене, беручи до уваги інтереси дітей, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частки усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення старшою дитиною повноліття.
Згідно із частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 14 статті 3 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 1984,80 грн. слід стягнути з відповідачів на користь держави.
На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись статтями 12, 13, 89, 141, 200, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягувати з ОСОБА_1 на користь законного представника дітей аліменти на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частки усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви 26 травня 2022 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Служба у справах дітей Луцької міської ради (43025, Волинська область, м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, буд. 21; ).

Відповідачі: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 );

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ).

Суддя Ківерцівського районного суду М.М. Польова