Справа № 632/371/22
провадження № 2/632/256/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2022 р. м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

судді Кочнєва О.В.,

за участі секретаря Венгер В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

09.05.2022 року засобами електронного суду позивачка звернулася до суду із позовною заявою до відповідача, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання спільної дитини сторін по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21.01.2020 року по справі №632/276/19, станом на 01 травня 2022 року у розмірі 4532,60 грн. Разом із позовною заявою позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Підставою позову зазначила неналежне виконання відповідачем виконавчого листа, виданого Первомайським міськрайонним судом Харківської області 26.02.2020 року на примусове виконання рішення суду по справі №632/276/19 по стягнення з відповідача на її користь аліментів у розмірі 1/6 частини доходу відповідача на утримання спільної дитини сторін по справі за період січень та лютий 2020 року у розмірі 12067,47 грн., з яких позивачка, керуючись принципом диспозитивності цивільного процесу просила стягнути на її користь частину вказаної неустойки (пені) у розмірі 4532,60 грн.

Ухвалою судді від 13.06.2022 року провадження по справі було відкрито, клопотання позивачки ОСОБА_1 про слухання справи без виклику сторін відхилено, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, визначено дату, час та місце судового засідання, наданий відповідачу час для подання відзиву, а сторонам для подання інших клопотань, вирішення яких потребує участі суду (а.с.23).

Позивач у судове засідання не прибула, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином (а.с.25). Надала суду засобами Електронного суду заяву від 15.06.2022 року, яку суд отримав 16.06.2022 року, в якій просила слухати справу за її відсутності через введення військового стану в країні, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.26).

Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином відповідно до п.4 ч.8 ст.128 та п.4 ч.6 ст. 272 ЦПК України (а.с.27-28), у зв`язку з чим суд встановлює його належне повідомлення як про відкриття провадження у справі, так і про дату, час та місце судового засідання 14.07.2022 року.

Враховуючи, що сторони до суду не прибули, фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.

Також через відсутність відповідного клопотання з боку позивачки щодо можливості розгляду справи у заочному провадженні, справа розглядається у загальному порядку.

Судом встановлена відсутність необхідності відкладення або оголошення перерви у судовому засіданні з підстав, передбачених ст.223 ЦПК України, а відповідно справа може бути розглянута по суті.

Дослідивши матеріали даної справи, а також витребуваних судом для огляду цивільних справ №632/276/19 між тими ж сторонами про визнання батьківства та стягнення аліментів та 632/1884/21 між тими ж сторонами про стягнення неустойки у зв`язку з несплатою аліментів, суддя приходить до думки, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21.01.2020 року по справі №632/276/19, яке набрало чинності, відповідача визнано батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесено зміни до актового запису про народження дитини щодо внесення змін у графу «батько», стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання даної дитини у розмірі 1/6 доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку при щомісячному нарахуванні, починаючи стягнення з дня подання позову до суду 27.02.2019 року та до досягнення дитиною повноліття, вирішено питання судових витрат по справі (а.с.31-33).

Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 10.01.2022 року по справі №632/1884/21, провадження №2/632/94/22, яке набуло чинності, між тими сторонами з того ж самого предмету спору та частково з тих же підстав стягнуто з відповідача на користь позивачки неустойку (пеню) у зв`язку із простроченням сплати аліментів у розмірі 4470,68 грн., вирішено питання судових витрат (а.с.34-36).

Підставою для стягнення неустойки у визначеному розмірі стало уточнення позовних вимог позивачкою ОСОБА_1 по справі №632/1884/21, здійсненої на підставі заяви від 29.10.2021 року, отриманої судом 02.11.2021 року (а.с.41-42), в якому позивачка ОСОБА_1 станом на 01.09.2021 року визначила розмір заборгованості за аліментам у сумі 18418,37 грн., з яких:

-за листопад 2019 року - 2976,64 грн.;

-за грудень 2019 року (в заяві помилка щодо року) 5417,06 грн.;

-за січень 2020 року 5141,31 грн.;

-за лютий 2020 року 4883,36 грн.

При цьому, керуючись принципом диспозитивності позивачка бажала за період листопад 2019 лютий 2020 року отримати заборгованість у сумі 4470,68 грн., що суд за її проханням у заочному рішенні від 10.01.2022 року по справі №632/1884/21 і зробив.

В даній справі позивачка просить суд стягнути неустойку через наявність заборгованості зі сплати аліментів з боку відповідача знов таки за період січень-лютий 2020 року, як вбачається з мотивувальної частини її заяви, в якій вони визначила заборговність за вказаний період у розмірі 12067,47 грн., з яких:

-за січень 2020 року 5031,52 грн.;

-за лютий 2020 року 7035,95 грн.

В цій справі позивачка знов таки користуючись принципом диспозитивності цивільного процесу бажає стягнути лише частину вирахованої нею неустойки через не сплату аліментів у розмірі 4532,60 грн.

Вирішуючи справу по суті, суд зазначає, що право позивачки на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів чітко закріплено у законодавстві та знайшло своє підтвердження у судовому засіданні щодо взагалі факту можливості такого стягнення.

Так, неустойка це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Неустойка при аліментних зобов`язаннях це додаткові витрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачювати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості по аліментам.

В той же час, враховуючи позицію позивачки неможливо як по справі №632/1884/21, так і по даній справі встановити яким чином вона бажала стягнути неустойку, зокрема як розподіляється сума заборгованості, яку стягнув суд за заочним рішенням від 10.01.2022 року по місяцях, заявлених позивачкою, в яких утворився борг по аліментах (листопад 2019 лютий 2020 року включно) та у даній справі (січень-лютий 2020 року включно). Сума неустойки, яку позивачка бажає стягнути, по даній справі визначена більше, ніж за заочним рішенням по справі №632/1884/21 (4532,60 грн. проти 4470,68 грн.), однак оскільки розрахунковим періодом визначено той же період, що і в справі №632/1884/21 відносно січня та лютого 2020 року для вирахування заборгованості, то як ця сума розподіляється між місяцями не зрозуміло. Якщо б позивач чітко вказала, що вказана сума стягується нею за період січня 2020 року, а заявлена в справі №632/1448/21 сума неустойки стягується, наприклад, за листопад 2019 року, жодних питань у суду не було б. Однак позивачка обрала позицію використання своїх прав на власний розсуд, що дозволено діючим законодавством, однак при вирішенні справ по суті, виникають зазначені проблеми, що унеможливлює для суду перевірку конкретного календарного періоду, за який позивачка бажала отримати відповідний розмір неустойки.

В іншому випадку, фактично можливе подвійне стягнення з відповідача за один і той же самий період неустойки, що категорично заборонено, зокрема і нормами Конституції України (ст.61). Рішення суду не може грунтуватися на припущеннях щодо того, що мала на меті позивачка звертаючись до суду.

Таким чином, незважаючи на правомірність вимог ОСОБА_1 щодо правових підстав позову, у задоволенні її позовних вимог слід відмовити, оскільки надані суду докази не дають можливості встановити конкретний період, за який позивачка бажає отримати відповідну компенсацію за порушення з боку відповідача по сплаті їй аліментів, тобто позовні вимоги не є належним чином обгрунтованими, оскільки в іншому разі є можливість притягнення відповідача до подвійної цивільно-правої відповідальності за одне і те ж саме порушення, здійснено в один і той же проміжок часу.

Відповідно до ч.5 ст.263 ЦПК України обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, судові витрати за розгляд справи у суді слід компенсувати за рахунок держави на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України.

На підставі зазначеного та керуючись ст.61 Конституції України, ст.ст. 142, 259, 263-265, 268, п.1 ч.4 ст.274, 351-352, 354 ЦПК України, ст. 96 СК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , заявлених до ОСОБА_2 про часткове стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів за період січень 2020 року лютий 2020 року відмовити у повному обсязі через необгрунтованість заявлених вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У зв`язку з прийняттям головою Верховного Суду на підставі частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розпорядження «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської областей)» від 25.03.2022 року №14/0/9-22 рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду безпосередньо або через Первомайський міськрайонний суд Харківської області або шляхом використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.

Повний текст рішення суду проголошений 14 липня 2022 року.

Позивачка: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Новоархангельським РВ УМВС України в Кіровоградській області 26.07.1995 року, РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспортні дані не відомі, РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: О. В. Кочнєв