30.06.2022 Справа № 363/2080/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Несин Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум», Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» про захист прав споживачів,

встановив:

ОСОБА_1 у травні 2020 року звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що між позивачем та АТ «Укрсиббанк» було укладено Індивідуальну угоду в рамках договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 0 від 31.03.2017 року. Стверджує, що вона умови договору виконала добросовісно, сплативши за реквізитами АТ «Укрсиббанк» 22.11.2019 року останній платіж у розмірі 5 040 грн. Зазначає, що в грудні 2019 року вона отримала на свою адресу листи від ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» з вимогою сплати боргу за кредитним договором, укладеним між позивачем ОСОБА_1 та АТ «Укрсиббанк», оскільки відбулось відступлення за договором факторингу права вимоги за кредитним договором. Також в грудні 2019 року вона отримала вимогу від ТОВ ФК «Суперіум» про усунення порушень основного зобов`язання, оскільки право вимоги відступлене ТОВ ФК «Суперіум» за договором факторингу з ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ». Стверджує, що доказів про те, що ТОВ ФК «Суперіум» є належним кредитором за її кредитним договором немає. Адже договору факторингу від даного товариства вона не отримувала. Проте, вважає що індивідуальна угода в рамках договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 0 від 31.03.2017 року укладена нею та АТ «Укрсиббанк» є повністю виконаною. Зазначила, що АТ «Укрсиббанк» не надано доказів про факт ознайомлення нею інформації про умови договору, зокрема інформацію про умови отримання кредитних коштів та розмір відсоткової ставки. Позивач посилається на ч. 2.3 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 230, 610, 203, 215, 216 ЦК України. Враховуючи викладене, просить суд визнати Індивідуальну угоду в рамках договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 0 від 31.03.2017 року, укладену між ОСОБА_1 та АТ «Укрсиббанк» виконаною.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12.06.2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін (а.с. 15).

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24.07.2020 року за клопотанням позивача розгляд даної справи призначено за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання (а.с. 21).

07.08.2020 року до суду надійшов від представника відповідача адвоката Люта В.В. відзив на позовну заяву, в якому АТ «Укрсиббанк» заперечує проти позову, вважає його незаконним та необґрунтованим з наступних підстав. 31.03.2017 року між відповідачем та позивачем було укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту та заставу рухомого майна, відповідно до якого позивач отримала 2 707,00 грн. зі строком повернення у терміни та в розмірах, передбачених графіком погашення кредиту, але не пізніше 25.07.2017 року. В забезпечення вказаного кредиту позивач передала у заставу рухоме майно. Відповідно до п. 13 цього Договору у випадку позитивної кредитної дисципліни Позичальника за договором банк може надати позичальнику додатковий кредит-кредитну картку шляхом встановлення ліміту кредитування на картковий рахунок та виписку платіжної картки до цього рахунку. На виконання вказаної умови договору 26.03.2018 року між ОСОБА_1 та АТ «Укрсиббанк» було укладено Індивідуальну угоду в рамках договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 0 від 31.03.2017 року. Позивачу було встановлено суму кредитного ліміту в розмірі 5 500 грн., строк дії ліміту з дати активації картки по 20.11.2019 року (включно). В подальшому ліміт кредитування змінювався, а саме 23.04.2020 року встановлено в розмірі 30 000 грн. 18.12.2019 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» було укладено договір факторингу № 158, відповідно до якого АТ «Укрсиббанк» відступив ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» право вимоги за договором. Всі відомості стосовно укладення кредиту були повідомлені позивачу. Станом на момент відступлення права вимоги за договором заборгованість позивача складала 32 055,60 грн., з яких 19 958,90 грн. - заборгованість за кредитом, 11 716,70 грн. - заборгованість за процентами, 380,00 грн. заборгованість за комісією. Вважає твердження позивача, що договір укладено з порушенням Закону України «Про споживче кредитування» помилкове, оскільки даний Закон набрав чинності після укладення договору. Також зазначає, що позивач добровільно уклала договір, виконувала його протягом тривалого часу, користувалася грошовими коштами, що підтверджується наданим до суду випискою про рух коштів по рахунку картки з лімітом. А тому просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 24-25).

Протокольною ухвалою від 29.01.2021 року у справі за заявою позивача замінено первісного відповідача АТ «Укрсиббанк» належним відповідачем Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» (а.с. 91,94).

22.06.2021 року до суду надійшла уточнена позовна заява від 17.06.2021 року позивача ОСОБА_2 до відповідачів ТОВ ФК «Суперіум» та ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» про визнання Індивідуальної угоди в рамках договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 0 від 31.03.2017 року, укладеної між ОСОБА_1 та АТ «Укрсиббанк» виконаною. Дана позовна заява подана з аналогічних підстав попередньої (а.с. 123-125).

Відповідачами у справі ТОВ ФК «Суперіум» та ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідачі не скористалися.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 25.11.2021 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні (а.с. 150).

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, надала суду заяву, в якій просить дану справу розглядати без її участі та без участі її представника та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі за наявними в справі матеріалами (а.с. 134).

Відповідачі ТОВ ФК «Суперіум» та ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, заяв та клопотань до суду від них не надходило.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею ст. 12 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

31.03.2017 року між АТ «Укрсиббанк» та позивачем ОСОБА_1 укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту та заставу рухомого майна, відповідно до якого позивач отримала 2 707,00 грн. зі строком повернення у терміни та в розмірах, передбачених графіком погашення кредиту, згідно Додатку 1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 25.07.2017 року. В забезпечення вказаного кредиту позивач передала у заставу рухоме майно (а.с. 40).

Відповідно до п. 13 цього Договору у випадку позитивної кредитної дисципліни Позичальника за договором банк може надати позичальнику додатковий кредит-кредитну картку шляхом встановлення ліміту кредитування на картковий рахунок та виписку платіжної картки до цього рахунку.

На виконання вказаної умови договору 26.03.2018 року між ОСОБА_1 та АТ «Укрсиббанк» укладено Індивідуальну угоду в рамках договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 0 від 31.03.2017 року. Позивачу було встановлено суму кредитного ліміту в розмірі 5 500 грн., строк дії вказаного ліміту з дати активації картки по 20.11.2019 року (включно). В подальшому ліміт кредитування змінювався, а саме 23.04.2020 року ліміт кредитування збільшено, встановлено в розмірі 30 000 грн. (а.с. 28-29).

18.12.2019 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» укладено договір факторингу № 158, відповідно до якого АТ «Укрсиббанк» відступив ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» право вимоги за договором (а.с. 30).

Станом на момент відступлення права вимоги за договором заборгованість позивача складала 32 055,60 грн., з яких 19 958,90 грн. - заборгованість за кредитом, 11 716,70 грн. - заборгованість за процентами, 380,00 грн. заборгованість за комісією (а.с. 30-37).

В позовній заяві позивач зазначила, що вона в грудні отримала вимогу від ТОВ ФК «Суперіум» про усунення порушень основного зобов`язання, в якій зазначено, що право вимоги відступлене ТОВ ФК «Суперіум» за договором факторингу з ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ». Однак належних доказів про укладання вказаного договору факторингу та інших документів до суду не надала, також і не скористався своїм правом і відповідач ТОВ ФК «Суперіум».

Відповідно до положень ст.ст. 512 та 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, в тому числі: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом не надається оцінка законності відступлення прав вимоги, в зв`язку з тим, що це не є предметом даного позову, позивачем такі позовні вимоги не заявлені.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Твердження позивача про те, що нею не погоджено істотні умови договору кредиту, які їй начебто не були роз`яснені, суд розцінює критично, оскільки дані доводи спростовуються текстом договору, в якому чітко викладені умови договору, а саме розмір кредиту, строк кредитування, плата за користування грошовими коштами та відповідальність за порушення умов договору.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про:

1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ;

2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо);

3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту;

4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України;

5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться;

6) реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.

Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки.

Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит;

7) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності).

Споживач має бути письмово проінформований про те, що вартість послуг третіх осіб установлюється виключно такими особами, відповідно кредитодавець не здійснює інформування про розмір відповідних витрат та/або їх зміну протягом строку дії договору про споживчий кредит і не включає їх до розрахунку реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача;

8) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися);

9) попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит;

10) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту;

11) порядок дострокового повернення кредиту;

12) у разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку - відомості про те, що від споживача може вимагатися повне повернення суми кредиту в будь-який час, строк попередження про таку вимогу.

Інформація про платежі, що надається споживачу кредитодавцем відповідно до частин другої та третьої цієї статті, обов`язково має включати базу розрахунку платежів (суму, на підставі якої робиться відповідний розрахунок, зокрема суму наданого кредиту, суму непогашеного кредиту тощо).

У разі якщо окремі умови надання споживчого кредиту, визначені у частинах другій та третій цієї статті, діятимуть протягом частини строку користування кредитом, кредитодавець повідомляє споживача про такі умови, строк їх дії та порядок інформування про їх зміну.

Споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Інформація, наведена у паспорті споживчого кредиту, викладається шрифтом одного розміру і типу та в одному форматі друку. За бажанням споживача зазначена інформація може бути надана йому на належному йому електронному носії інформації або електронною поштою.

Забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем такої інформації, у тому числі шляхом її друкування шрифтом меншого розміру, ніж основний текст, злиття кольору шрифту з кольором фону тощо.

У разі укладення за бажанням споживача договору про споживчий кредит з використанням дистанційних каналів комунікації така інформація на паперовому чи іншому носії інформації тривалого використання надається споживачу за його зверненням після укладення договору.

Кредитодавець на власний вибір розміщує для зацікавлених осіб у приміщеннях, де здійснюється обслуговування клієнтів, інформацію в письмовому вигляді про тарифи та умови, на яких він надає споживчі кредити, та/або розміщує таку інформацію на своєму офіційному веб-сайті.

На вимогу споживача кредитодавець зобов`язаний безоплатно надати йому копію проекту договору про споживчий кредит у паперовому або електронному вигляді (за вибором споживача).

Це положення не застосовується, якщо кредитодавець на момент вимоги має підстави не продовжувати або не бажає продовжувати процес укладення договору про споживчий кредит із споживачем.

Кредитодавець до укладення договору про споживчий кредит на вимогу споживача надає йому пояснення з метою забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану, зокрема шляхом роз`яснення інформації, що надається відповідно до частин другої та третьої цієї статті, істотних характеристик запропонованих послуг та наслідків для споживача, зокрема у разі невиконання ним зобов`язань за таким договором.

Надання таких пояснень, роз`яснень, інформації в належному та зрозумілому вигляді та ознайомлення з передбаченою цією частиною інформацією підтверджуються у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Вимоги щодо надання інформації, встановлені у частинах першій дев`ятій цієї статті, поширюються також на кредитних посередників, у разі якщо споживач звернувся до них.

У разі ненадання визначеної у цій статті інформації або надання її в неповному обсязі чи надання недостовірної інформації кредитодавець або кредитний посередник несе відповідальність у порядку та розмірі, визначених законом.

Споживач, який внаслідок ненадання йому визначеної у цій статті інформації або надання її в неповному обсязі чи надання недостовірної інформації уклав договір на менш сприятливих для себе умовах, ніж ті, що передбачені у цій інформації, має право вимагати приведення укладеного договору у відповідність із зазначеною інформацією шляхом направлення кредитодавцю відповідного письмового повідомлення. Кредитодавець зобов`язаний привести договір у відповідність з умовами, зазначеними у наданій інформації, протягом 14 днів з дати отримання такого повідомлення.

Згідно з п. 2.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 № 168, банки зобов`язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача.

Детальний аналіз укладеного між сторонами договору про надання споживчого кредиту та заставу рухомого майна № 0 від 31.03.2017 року та відповідних додатків до нього, а також Індивідуальної угоди в рамках договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 0 від 31.03.2017 року свідчить про наявність в останніх усіх фінансових зобов`язань позичальника, тобто до відома позивача у необхідному обсязі була доведена передбачена законом інформація щодо умов кредитування.

Позивач була ознайомлена з умовами кредитування, зокрема щодо суми кредиту, строку, на який кредит одержано, мети, для якої кредит може бути використаний, форми та видів його забезпечення тощо, а також із орієнтованою сукупною вартістю кредиту, відомостями щодо процентної ставки та строку кредитування, про що свідчить її підпис на самому кредитному договорі та додатків до нього, а також на Індивідуальній угоді від 26.03.2018 року.

Отже, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

Виконання банком зазначених умов підтверджено позивачем, яка особисто підписала договір, чим засвідчила отримання вищевказаної інформації.

На момент укладення договору про надання спожичвого кредиту позивач не навела жодних зауважень щодо змісту цього правочину, не зверталася до банку з пропозиціями щодо викладення у певній редакції чи зміни умов договору та про надання їй докладнішої інформації або з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, за роз`ясненням положень, які були їй не зрозумілі, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, тим самим погоджуючись зі всіма умовами такого договору.

До того ж позивач, як позичальник, мав можливість протягом 14 днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від даного договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів (ст. 15 Закону №1734-VII), однак, жодних дій щодо відмови від договору не вчинила, що в чергове свідчить про те, що вона погодилася з усіма істотними умовами договору.

Доводи сторони позивача щодо несправедливості умов кредитного договору та їх невідповідності принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, спростовуються змістом договору та Індивідуальної угоди та не узгоджуються з матеріалами справи.

Судом враховується, що позивач протягом певного часу виконувала умови договору, користувалася грошовими коштами та погашала кредитну заборгованість.

На підтвердження існування заборгованості на момент відступлення прав вимоги за договором відповідач надав до суду розрахунок заборгованості, який містить інформацію стосовно виникнення заборгованості та частковоо погашення позивачем заборгованості.

Стороною позивача зазначений розрахунок достатніми доказами спростовано не було.

Таким чином, суд вважає, що дії позивача щодо визнання Індивідуальної угоди в рамках договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 0 від 31.03.2017 року є нічим іншим, як намаганням позичальника уникнути належного виконання взятих на себе зобов`язань.

Таким чином, судом не встановлено порушення прав позивача, як споживача, під час укладання договору про надання споживчого кредиту та Індивідуальної угоди від 26.03.2018 року та відповідно видачі кредитних коштів.

Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином, в ході розгляду справи не встановлено обставин, які б свідчили про виконання Індивідуальної угоди в рамках договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 0 від 31.03.2017 року.

Твердження позивача, що Індивідуальна угода в рамках договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 0 від 31.03.2017 року не відповідає вимогам законодавства та про несправедливість його умов, суд оцінює критично, так як доводи позивача в цій частині ґрунтуються виключно на її поясненнях і спростовуються самим змістом договору та додатків до нього, отже відсутні підстави для визнання даного договору недійсним з підстав, передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їх вимог або заперечень.

За змістом статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом обставини і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог позивача, який звільнений від сплати судового збору, а відповідачем не заявлено до компенсіції судові витрати, то розподіл судових витрат не проводиться.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 16, 203, 215, 512, 514, 627, 1046 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 15, 56, 76-81, 89, 95, 141, 177, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273-279 ЦПК України ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум», Товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» про захист прав споживачів- відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» (ЄДРПОУ 42024152, м. Київ, вул. Іоана Павла ІІ, 4/6, корпус «В», каб. 402);

Товариство з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг» (01033, м. Київ, Прахової Сім`ї, 58/10).

Суддя О.Д. Рудюк