Справа № 192/447/22
Провадження № 2/192/345/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2022 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Щербини Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Короти Л. С.,

позивачки - ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Догонової Т. В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 16 січня 2018 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про що Солонянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зробив актовий запис № 06. Спільних дітей не мають.

Позивачка зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що стосунки між сторонами погіршилися, відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаємопорозуміння. Тривалий час сторони жили кожен своїм життям, а починаючи з січня 2022 року позивачка мешкає окремо, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам, оскільки шлюбі стосунки фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Також в позові зазначено, що спільного майна сторони не мають, майновий спір відсутній, а всі майнові відносини врегульовані у шлюбному договорі від 10 вересня 2021 року.

Також позивачка посилається на те, що відповідач відмовляється вчиняти дії для розірвання шлюбу та на прохання написати заяву і з`явитися до органів державної реєстрації актів цивільного стану не реагує.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала та пояснила суду, що з січня 2022 року вона не проживає разом відповідачем, а тому вважає, що шлюб між ними слід розірвати. Пояснила, що спільних дітей у подружжя немає, а за час шлюбу було придбано два автомобілі та будинок, проте спору щодо поділу майна немає, оскільки вони уклали шлюбний договір, яким врегульовані питання щодо спільного майна. Пояснила, що зверталася до відповідача з пропозицією про розірвання шлюбу через органи РАГС, проте він не хотів туди звертатися. Вважала, що спір слід вирішити судовому порядку, оскільки у неї немає впевненості в тому, що відповідач прийде до РАГСу через місяць після подачі заяви про розірвання шлюбу.

Представник позивачки адвокат Догонова Т. В. позов підтримала та вважала, що існують підстави для розірвання шлюбу в судовому порядку, оскільки відповідач не бажає подавати відповідну заяву до органів РАГСу, ухиляється від явки.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу, зазначивши що не проживає з позивачкою з січня 2022 року, спільних дітей не мають. В судовому засіданні пояснив, що на даний час перешкоди для подання заяви до органів РАГСу відсутні і він готовий подати таку заяву та розірвати шлюб.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 16 січня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, про що Солонянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зробив актовий запис № 06 (а.с.6). Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають.

Згідно ч. 3 ст. 109 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка та що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

У судовому засіданні з`ясовано, що сторони разом не проживають з січня 2022 року, мешкають в сусідніх будинках. Заяву про розірвання шлюбу до органів РАГС не подавали, перешкоди для подання такої заяви відсутні, про що заявив відповідач і не заперечував проти розірвання шлюбу в позасудовому порядку. В той же час в судовому засіданні пояснив, що не розуміє які існують причини для розірвання шлюбу.

У відповідності до вимог ст. 112 СК України, суд повинен з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та прийняти рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно вимог ст. 106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу.

Порядок державної реєстрації розірвання шлюбу передбачений Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, а також Порядком ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1064 від 22 серпня 2007 року.

Відповідно до п.п. 3,10,14 Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу між подружжям, що не мають неповнолітніх дітей, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу та за спільною заявою подружжя, яке має дітей. У п.п. 10, 14 вказаної постанови зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Судом під час розгляду справи було встановлено, що сторонами не були використані можливості щодо розірвання шлюбу між подружжям, яке не має дітей в порядку, визначеному Сімейним кодексом України та вищевказаними підзаконними нормативно-правовими актами.

Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що розірвання шлюбу не відповідає дійсній волі чоловіка ОСОБА_2 , який не розуміє які існують підстави для розірвання шлюбу, а також встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не суперечить на час розгляду справи інтересам одного з них, а спільних дітей подружжя не має.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Згідно положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивачку.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Витрати по справі покласти на позивачку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 14 липня 2022 року.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина