Справа № 759/2057/22
Провадження №2-з/367/199/2022
УХВАЛА

Іменем України

11 липня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Линника В.Я.,

з участю секретаря Балинської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про спонукання виконання умов договору, в якій позивачка просить зобов`язати відповідачку та третю особу вчинити дії, зазначені у п. 3.3 договору, для набуття права власності покупцем майнових прав, зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 реквізити банківського рахунку будівництва для перерахування суми у розмірі 94020,00 грн.

Також позивачкою було подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 . В обґрунтування своєї вимоги ОСОБА_1 вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки є підстави вважати, що даний об`єкт нерухомості може бути відчужено на користь третіх осіб без її згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, в судове засідання для вирішення питання забезпечення позову сторони не викликались.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, оглянувши письмові матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України передбачений перелік видів забезпечення позову, зокрема, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб ( п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Метою забезпечення позову є забезпечення виконання судового рішення. Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Як вбачається з позовної заяви, позивачка просить суд зобов`язати відповідачку вчинити дії, спрямовані на виконання умов договору, і надати їй реквізити для перерахування суми в розмірі 94020,00 грн.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, зі змісту заяви про забезпечення позову не вбачається реальність наміру відповідача здійснити відчуження майна, на яке позивачка просить накласти арешт, його реальна вартість, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, що унеможливлює здатність суду, зокрема, оцінити співмірність заявлених вимог та необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

Надання реквізитів для сплати можливо без накладення арешту на майно. Щодо вимоги про зобов`язання вчинити дії, передбачені п. 3.3 договору, то такі вимоги є незрозумілими, не конкретизованими, що позбавляє суд можливості вирішити питання про забезпечення таких вимог у спосіб, зазначений у заяві позивачки.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149-153, ч. 2 ст. 247, ст. 353 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-ти денний строк з дня отримання копії ухвали.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: В.Я. Линник