Справа №760/5472/22
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

06 жовтня 2022 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі судді

Зуєвич Л.Л., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; адреса представника: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 /далі - ОСОБА_2 / (адреса: АДРЕСА_3 ), третя особа: П`ята Київська державна нотаріальна контора /далі - Нотаріальна контора/ (ЄДРПУ: 39023905, адреса: 03058, м. Київ, вул. Машинбудівна, 8), про визнання права власності в поряду спадкування,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 12.05.2022, за підписом позивача, в якій вона просить суд:

- визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 1/12 частки квартири за адресою АДРЕСА_3 за померлою ОСОБА_3 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 10/36 (5/18) частки квартири за адресою АДРЕСА_3 за померлим ОСОБА_4 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2022 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 20.05.2022 вказану позовну заяву залишено без руху, та надано строк на усунення недоліків (зокрема, надання доказів на підтвердження обставин, викладених у позові).

27.06.2022 позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків з додатками на виконання вимог ухвали суду від 20.05.2022.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 29.06.2022 відповідну позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 06.10.2022.

У судове засідання, призначене на 06.10.2022 з`явився ОСОБА_5 , як представник позивача (Мицикової Т.І.), що діє на підставі довіреності від 09.02.2022 (а.с. 17)

До початку судового засідання встановлено, що ОСОБА_5 статусу адвоката не має. При цьому, саме ОСОБА_5 підписана позовна заява у справі.

Суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 58 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Разом з тим, за змістом п. 2 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо спадкування.

Отже, в силі приписів закону, спадкові справи підлягають розгляду в порядку загального провадження, а отже не є малозначними.

Таким чином, представником у таких справах може виступати виключно адвокат.

Проте, як встановлено судом у судовому засіданні 06.10.2022, позовна заява у даній справі від імені ОСОБА_1 підписана особою, яка не є адвокатом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 185 ЦПК України заява повертається, зокрема, у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Разом з тим, як зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31.05.2021 у справі № 160/336/20, суд не повинен тлумачити положення процесуального закону у такий спосіб, щоб створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя, адже наведене неодноразово було предметом розгляду в Європейському суді з прав людини.

Крім того, у такі постанові Верховного Суду звернуто увагу на наступне:

«Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Так, у рішенні від 4 грудня 1995 року у справі «Bellet v. France» («Беллет проти Франції», Серії A № 333B, пункт 36) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 25 січня 2000 року у справі «Miragall Escolano and Othersv. Spain» («Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», заяви № 38366/97, № 38688/97, № 40777/98, № 40843/98, № 41015/98, № 41400/98, № 41446/98, № 41484/98, № 41487/98, № 41509/98) і у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Pеrez de Rada Cavaniles v. Spain» («Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії», заява № 3256-57) Європейський суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, повернення адміністративного позову з формальних підстав унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи».

У постанові Верховного Суду від 16.02.2022 у справі № 910/9150/21 вказано, що за наявності сумніву щодо повноважень здійснювати представництво інтересів позовну заяву слід було залишити без руху для усунення недоліків (надання відповідних документів).

Відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху для усунення недоліків - надання належних доказів на підтвердження повноважень особи, яка підписала відповідний позов.

За змістом ч. 12 ст. 187 ЦПК України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Згідно з ч. 13 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 187, 258-261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: П`ята Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в поряду спадкування, - залишити без руху.

Надати позивачу строк на усунення недоліків терміном п`ять днів з моменту отримання копії ухвали з урахуванням вимог, викладених у даній ухвалі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л. Л. Зуєвич