Ухвала

18 липня 2022 року

м. Київ

справа № 132/2215/20

провадження № 61-5928ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 23 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , до виконавчого комітету Калинівської об`єднаної територіальної громади, відокремленого підрозділу Державної податкової служби Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області про приватизацію квартири,

ВСТАНОВИВ:

28 червня 2022 року подана касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 23 лютого 2022 року, повний текст якої складено 28 лютого 2022 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Вказана касаційна скарга подана до Верховного Суду з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження і ОСОБА_1 заявляє клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.

В обґрунтування заявник вказує, що копію оскаржуваної постанови нею отримано 21 червня 2022 року.

Зазначає, що пропуск строку на касаційне оскарження зумовило те, що Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Вона проживає у місті Калинівка Вінницької області, в якому знаходяться військові склади. По вказаному населеному пункту було завдано ракетні удари, що зумовило евакуацію мешканців. Вона виїхала до села Будилів Тернопільської області та перебувала там понад три місяці.

За таких обставин вказує, що була позбавлена можливості отримати копію оскаржуваної постанови вчасно, наслідком чого став пропуск строку на касаційне оскарження.

Вважає, що зазначена причина пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення свідчить про пропуск процесуального строку з поважних причин.

Вивчивши зміст поданого заявником клопотання про поновлення строку та дослідивши надані докази, касаційний суд вважає, що вказані заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення не свідчать про пропуск процесуального строку з поважних причин, з огляду на наступне.

Як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - Реєстр) та з Автоматизованої системи діловодства Верховного Суду у справі № 132/2215/20 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , в інтересах яких діяв адвокат Якименко О. О., вперше звернулися з касаційною скаргою у березні 2022 року.

Касаційна скарга містила відомості про дату отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується, - 15 березня 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 28 квітня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявникам десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

Заявникам необхідно було подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи; докази сплати судового збору.

Копію ухвали Верховного Суду від 28 квітня 2022 року ОСОБА_1 отримала особисто 18 травня 2022 року, що касаційний суд встановив на підставі відсканованого рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, наявного в Автоматизованій системі діловодства Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 31 травня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , в інтересах яких діяв адвокат Якименко О. О., визнано неподаною і повернено особам, які її подали.

Копію ухвали Верховного Суду від 31 травня 2022 року ОСОБА_1 отримала особисто 14 червня 2022 року, що касаційний суд встановив на підставі відсканованого рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, наявного в Автоматизованій системі діловодства Верховного Суду.

Слід зазначити, що копії ухвал від 28 квітня 2022 року та від 31 травня 2022 року, які заявником отримано особисто 18 травня 2022 року та 14 червня 2022 року, направлялися касаційним судом ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, касаційний суд враховує, що оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений з об`єктивних і, які не залежали від волі та поведінки особи, причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У випадку, якщо суди обмежуються вказівкою на наявність «поважних причин» для поновлення пропущеного строку, вони не вказують чітких підстав такого поновлення.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 , касаційний суд дійшов висновку, що вказані заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення не свідчать про пропуск процесуального строку з поважних причин, оскільки, подаючи касаційну скаргу, адвокат Якименко О. О., який діяв, у тому числі, в інтересах ОСОБА_1 , вказав дату отримання копії постанови (15 березня 2022 року); заявник скористалася своїм правом на подання касаційної скарги та особисто отримувала поштову кореспонденцію за місцем свого проживання у місті Калинівка Вінницької області. При цьому, повторно звертаючись до суду з касаційною скаргою, заявник вказала, що копію оскаржуваної постанови отримала 21 червня 2022 року та перебувала у селі Будилів Тернопільської області понад три місяці.

Європейський суд з прав людини зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 7 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка і Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34).

Касаційний суд доходить висновку про неповажність наведених заявником підстав для поновлення строку касаційного оскарження судового рішення.

За таких обставин касаційна скарга відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України залишається без руху із наданням заявнику права протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали звернутися до суду касаційної інстанції із заявою, в якій навести інші підстави для поновлення строку, а також надати докази, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження. Якщо наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний

пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не у повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Підставою касаційного оскарження постанови Вінницького апеляційного суду від 23 лютого 2022 року заявник визначає відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування статей 47, 48 ЦПК України, пункту 2 частини першої статті 362 ЦПК України, частини третьої статті 9, статті 118 Житлового кодексу (далі - ЖК) України, статей 2, 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», пунктів 3, 5 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 року № 37 (пункт 3 частини другої

статті 389 ЦПК України).

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судових рішень

пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

До повноважень Верховного Суду, зокрема, належить вирішення питань щодо правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, їх тлумачення під час розгляду справ.

Касаційний суд має забезпечувати формування єдиної судової практики шляхом надання відповідного тлумачення (правозастосування) норм права.

Про необхідність формування єдиної правозастосовчої практики свідчить, зокрема, відсутність єдиного правового висновку Великої Палати Верховного Суду, наявність правових висновків суду касаційної інстанції, які прямо суперечать один одному, велика кількість справ щодо вирішення подібних правовідносин, які перебувають на розгляді судів.

ОСОБА_1 не обґрунтовує необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо відповідних норм.

За таких обставин заявнику необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, та надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи.

Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 23 лютого 2022 року залишити без руху.

Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

Якщо заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення та доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, не буде подано заявником у зазначений строк, це є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

У разі невиконання у встановлений судом строк інших вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко