Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1628/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2022 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Винара Л.В.

з участю секретаря Кострицької Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Олевського районного суду Житомирської області цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», представник позивача Мисюкевич Катерина Володимирівна, до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В:

До Олевського районного суду Житомирської області надійшов позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», представник позивача Мисюкевич Катерина Володимирівна, до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу.

У вказаному позові позивач просить суд прийняти позовну заяву до розгляду, розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 47000,00 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу, а також 2270,00 грн. судового збору.

Свій позов обґрунтовує тим, що 16.08.2018 року ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4154124 (надалі -Поліс). Забезпеченим транспортним засобом за Полісом є Daewoo, номерний знак НОМЕР_1 . 21.08.2018 року в м. Олевську відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу Daewoo, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_2 . Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 10.12.2018 року (справа № 287/465/18-п) встановлено, що правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 130, ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП були вчиненні ОСОБА_1 21.08.2018 року, проте провадження щодо ОСОБА_1 закрито на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. На думку позивача, провадження закрито не через відсутність складу адміністративного правопорушення. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований транспортний засіб «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується вищезазначеною постановою суду. Враховуючи наявність у винуватця Полісу, представник страхової компанії ПрАТ «СГ «ТАС», в якій був застрахований пошкоджений транспортний засіб «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_2 , за договором добровільного страхування наземного транспорту звернувся до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу з наданням відповідних документів. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_2 , було проведено його огляд , про що складено акт огляду , а також ремонтну калькуляцію № 12505_07 відповідно до якої вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 49848,98 грн. Так, відповідно до страхового акту № 24105Р/071251 ПрАТ «СГ «ТАС» було сплачено страхове відшкодування у розмірі 49000,00 грн. за ремонт пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок цього позивачем на підставі заяви на виплату представника ПрАТ «СГ «ТАС» та зібраних документів складено страховий акт № 27 на суму 47000,00 грн. та здійснено виплату страхового відшкодування. Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 10.12.2018 року (справа № 287/465/18-п) встановлено, що відповідач залишив місце ДТП та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тому на думку позивача, відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу у розмірі 47000,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю у даній справі Винара Л.В.

Ухвалою суду від 04.10.2021 року заначену позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків.

22.10.2021 року від позивача на адресу суду надійшла заява на виконання ухвали Олевського районного суду Житомирської області від 04.10.2021 року про залишення позовної заяви без руху з додатками.

Ухвалою суду від 26.10.2021 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 22.06.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному порядку.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду надав письмову заяву , в якій просить суд провести розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення.

Відповідач будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, шляхом направлення на його адресу судової повістки та розміщення оголошенням про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України , в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подавав.

Згідно частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на викладене, керуючись положеннями статей 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов таких висновків.

16.08.2018 року між ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та МПП «Імпульс» укладено Поліс № АМ/4154124 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії з 17.08.2018 року по 16.08.2019 року включно. У Полісі зазначено страхову суму на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю двісті тисяч гривень, за шкоду, заподіяну майну сто тисяч гривень, розмір франшизи становить дві тисячі гривень, страхувальник МПП «Імпульс», забезпечений транспортний засіб «Daewoo», номерний знак НОМЕР_1 , рік випуску 2007 (а.с. 39).

21.08.2018 року в м. Олевську, по вул. Льонозаводській, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу Daewoo, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_2 .

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 10.12.2018 року (справа № 287/465/18-п) встановлено, що 21.08.2018 року о 20 год. 05 хв. в м.Олевськ по вул. Житомирській, 3, Житомирської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Daewoo lanos tf69y», державний номерний знак « НОМЕР_1 » з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України. Також 21.08.2018 року о 19 год. 01 хв. водій ОСОБА_1 в м.Олевськ по вул.Льонозаводській, Житомирської області керував автомобілем «Daewoo lanos tf69y», державний номерний знак « НОМЕР_1 », здійснив наїзд на нерухомий автомобіль марки «Volkswagen», державний номерний знак « НОМЕР_2 » та зник з місця ДТП, чим порушив вимоги п.2.10.А ПДР України. Крім того, 21.08.2018 року о 19 год.01 хв. в м.Олевськ по вул. Льонозаводській, 27, Житомирської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Daewoo lanos tf69y», державний номерний знак « НОМЕР_1 », порушив п.2.5, 2.9 а ПДР України (перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння), п.10.1 ПДР України (не переконавшись у безпеці зміни напрямку руху), п.11.3 ПДР України (виїхав на смугу зустрічного руху) внаслідок чого здійснив наїзд на нерухомий автомобіль «Volkswagen», державний номерний знак « НОМЕР_2 », внаслідок чого обидва автомобіля отримали механічні пошкодження. Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 10.12.2018 року (справа № 287/465/18-п) встановлено, що правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 130, ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП були вчиненні ОСОБА_1 21.08.2018 року, проте провадження щодо ОСОБА_1 закрито на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 41-42).

Постанова суду набрала законної сили 21.12.2018 року.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, порушення відповідачем ПДР України, що спричинило виникнення ДТП, та залишення відповідачем місця ДТП та відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння встановлено постановою суду від 10.12.2018 року по справі № 287/465/18-п, тому ці обставини є встановленими та доведенню не підлягають.

Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.45) та яким користувався ОСОБА_3 .

22.02.2018 року між ПрАТ «СГ «ТАС» та ОСОБА_3 укладено Договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків FO 54294 (а.с. 44).

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути: договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

За статтею 3 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV), який набув чинності з 01 січня 2005 року, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Тобто виходячи із суті такого страхування закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоді життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-ІV).

Статтею 9 Закону № 1961-ІV встановлено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (п.2,3 ч.1 ст.980 ЦК України).

Пунктом 5 ч.1 ст.989 ЦК України визначено обов`язок страхувальника повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Потерпіла особа ОСОБА_3 21.08.2018 року звернувся із заявою про настання події до ПрАТ «СГ «ТАС» , у якій зазначив, що переуступає ПрАТ «СГ «ТАС» своє право вимоги до страхової компанії винної особи (а.с. 46).

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком (ст.990 ЦК України).

З метою визначення розміру збитку, внаслідок пошкодження транспортного засобу «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_2 , було оглянуто пошкоджений автомобіль та складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість), а також складено ремонтну калькуляцію № 12505_07 від 23.08.2018 року, відповідно до якої вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_2 складає 49848,98 грн. (а.с. 47-49).

Відповідно до статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" сума сплати страхового відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами укладеного договору.

Розмір франшизи встановлюється за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі якого здійснюється відшкодування, та в даному випадку становить 2000,00 грн.

Пунктом 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до страхового акту № 24105Р/071251 від 04.09.2018 року (а.с 50,51) ПрАТ «СГ «ТАС» було сплачено страхове відшкодування власнику ОСОБА_2 у розмірі 49000,00 грн. за ремонт пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується платіжним дорученням № 95333 від 06.09.2018 року (а.с.52).

Відповідно до страхового акту № 27 від 27.09.2018 року (а.с 53,54) ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було сплачено страхове відшкодування ПрАТ «СГ «ТАС» у розмірі 47000,00 грн. за заявою представника ПрАТ «СГ «ТАС» про виплату страхового відшкодування від 13.09.2018 року за № Г0401/3630, що підтверджується платіжним дорученням № ЗР069967 від 01.10.2018 року (а.с. 55).

Доказів в обґрунтування того, що сума страхового відшкодування, яка сплачена страховиком не відповідає розміру спричинених збитків, є завищеною та відповідно є необґрунтованою, відповідачем не надано та матеріалами справи не підтверджено.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, окрім іншого, на підставі письмових доказів.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ремонтна калькуляція надана позивачем складена з врахуванням даних, отриманих під час огляду автомобіля. Будь-яких доказів, які б спростовували висновки ремонтної калькуляції відповідачем не надано, відповідачем жодними доказами не спростовано правильність такого розрахунку, клопотання про призначення відповідної бухгалтерської або економічної експертизи ним не заявлялось, клопотання про витребування доказів на підтвердження неправильності використаних складових величин розрахунку до суду не заявлялось, а тому суд покладає ремонтну калькуляцію № 12505_07 від 23.08.2018 року в обґрунтування свого рішення.

Відповідно до ст. 36.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Згідно пункту 2.10.а Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.

За приписом абзацу в)підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону 1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки .

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом.

Відповідно до ч.1,2,5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів,службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює,та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною 1 статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Оскільки, відповідач будучи водієм забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, слід зробити висновок, що на підставі абзацу в) підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виникло право подати регресний позов до відповідача.

На підставі викладеного, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування в порядку зворотної вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Таким чином, з відповідача в порядку регресу на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 47000,00 грн.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 9, 12, 22, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N1961-IV, ст.ст.11, 22, 979, 980, 990, 993, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 57, 82, 89, 141, 259, 280, 281 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», представник позивача Мисюкевич Катерина Володимирівна, до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 47000,00 (сорок сім тисяч ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», р/р ІВАN НОМЕР_4 в Столичній філії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», , місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 44.

Представник позивача: Мисюкевич Катерина Володимирівна, місцезнаходження: 02156, м. Київ, вул. Кіото, буд. 25, офіс 203.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Л.В.Винар