Справа № 307/4714/21 Провадження № 2/307/1197/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2022 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Бряник М.М.,
секретар судового засідання Мельник Б.В.,
за участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тячів в режимі відеоконференцзв`язку у порядку загального позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості згідно боргової розписки,
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості згідно боргової розписки.
Позовні вимоги мотивує тим, що 5 квітня 2019 року у місті Рівне він передав відповідачу ОСОБА_2 у позику грошові кошти у сумі 300 000 гривень, які останній зобов`язався повернути до 5 травня 2019 року. Також, відповідач зобов`язався сплатити йому 10 % місячних за користування позикою. Зазначає, що наведені обставини підтверджуються розпискою, наданою відповідачем у цей же день.
Окрім цього вказує, що під час передачі відповідачу зазначених коштів, був присутній ОСОБА_3 , мешканець АДРЕСА_1 , що підтверджується розпискою наданою останнім 5 квітня 2019 року. Позивач зазначає, що в цій же розписці пізніще ОСОБА_3 було зазначено про те, що сплату коштів в сумі 300 000 гривень та відсотків перенесено на 5 червня 2019 року.
Однак, у вищевказані строки ОСОБА_2 на порушення своїх договірних зобов`язань, позику не повернув та на його прохання про добровільну сплату заборгованості ніяким чином не відреагував.
Посилаючись на положення ст.ст. 202, 207, 1046, 1047, ч.1 ст.1049, ч.1 ст. 1050 ЦК України та правову позицію висловлену Судовою Палатою у цивільних справах Верховного Суду України у справі №6-63цс13 просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість згідно боргової розписки в сумі 300 000 (триста тисяч) гривень та судові витрати в розмірі 3000 гривень.
Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 8.02.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 10.02.2022, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості згідно боргової розписки.
Позивач в судовому засідання, позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.
Пояснив, що як до пред`явлення ним позову до суду так і під час судового провадження, він вживав заходів щодо досудового врегулювання спору, однак відповідач відмовився виконати взяті на себе згідно боргової розписки зобов`язання та повернути борг. Стосовно обставин укладення договору позики пояснив, що 5.04.2019 безпосередньо ОСОБА_2 у присутності ОСОБА_3 позичив 300 000 гривень, під 10 % місячних за користування позикою. Гроші він передав за місцем свого проживання в м. Рівне. При цьому пояснив, що до укладення договору позики з відповідачем він був знайомий близько року. Стосовно виниклих між ними 5.04.2019 року зобов`язань ОСОБА_3 жодного відношення не мав. Надані ОСОБА_3 розписки виконувалися в якості гарантій дотримання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення боргу. Відтак жодних правовідносин між ним та ОСОБА_3 , не виникало. Зауважив, що суму у розмірі 30 000 гривень, що становить 10 % місячних за користування кредитом 5.05.2019 р. йому було повернуто безпосередньо відповідачем в присутності ОСОБА_3 . Пояснюючи причини надання розписки ОСОБА_3 про повернення цих коштів зауважив, що така була складена останнім за вказівкою ОСОБА_2 . Також в судовому засіданні підтвердив, автентичність копій долучених ним до позовної заяви розписок, оригіналам які знаходяться у нього.
Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив, а також те, що позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною другою статті 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
Із розписки наданої ОСОБА_2 вбачається, що останній 5 квітня 2019 року отримав від ОСОБА_1 кошти в сумі триста тисяч гривень і зобов`язується повернути їх до 5 травня 2019 року. З цієї розписки також вбачається, що ОСОБА_2 зобов`язався до 5.05.2019 року повернути 10 % місячних та гарантував оплату (а. с. 10).
Стосовно долученої позивачем до матеріалів справи розписки наданої ОСОБА_3 , враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства суд зазначає, що з огляду на відсутність будь-яких вимог з боку ОСОБА_4 до ОСОБА_3 з приводу виниклих між ним та ОСОБА_2 згідно наданої останнім 5.04.2019 року боргової розписки правовідносин, така жодного правового значення для вирішення виниклого між сторонами спору не має, а відтак суд до уваги таку не бере.
У правовій позиції, яка викладена ВСУ у постанові № 6-63цс13 від 18 вересня 2013 року зазначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Однак, ОСОБА_2 зобов`язання за вказаним договором позики не виконав, та 300 000 гривень боргу ОСОБА_1 не повернув.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.
Статтею 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання підлягає виконанню у строк, визначений цим зобов`язанням.
Також, відповідно до ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання.
Ураховуючи наведене, є підстави стягнути із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 300 000,00 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов підлягає до задоволення, то з відповідача ОСОБА_2 у користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 3000,0 грн., що підтверджено квитанцією.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики у розмірі 300 000 (триста тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 (три тисячі) гривень, судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Тячівським районним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 який зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 та проживає за адресою АДРЕСА_4 .

Головуючий М.М. Бряник