Справа № 2/593/83/2022
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"08" липня 2022 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бережани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Форт, Інспекторової Наталії Сергіївни та третьої особи Львівської регіональної філії державного підприємства Національні інформаційні системи про зняття арешту з майна (заборони відчуження),-

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся в Бережанський районний суд Тернопільської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Форт, ОСОБА_2 та третьої особи - Львівської регіональної філії державного підприємства Національні інформаційні системи про зняття арешту з майна (заборони відчуження). У поданому позові просив договір застави транспортного засобу № 49.28.1/8/07-А від 12 квітня 2007 року визнати припиненим та виключити з державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про заборону відчуження автомобіля Toyota Avensis, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, VIN НОМЕР_2 , попередній номер державної реєстрації НОМЕР_3 , оскільки він з 2014 року є власником цього транспортного засобу і жодого відношення до вказаного арешту на нього немає.

Подана позивачем позовна заява у відповідності до ст. 14 ЦПК України згідно протоколу автоматизованого розподілу передана на розгляд судді Данилів О.М..

17 листопада 2021 року ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області відкрито провадження за вказаними позовними вимогами та надано відповідачам пятнадцятиденний строк для подання суду відзиву на позов.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, свої позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачі: представник Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Форт та ОСОБА_2 , хоч належним чином були повідомлені про день і час розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення їм судових повісток, однак вони в судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, у встановлений судом строк відзив на позов не надіслали, у звязку з чим суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України ухвалив заочно розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.

Представник третьої особи Львівської регіональної філії державного підприємства Національні інформаційні системи у судове засідання також не зявився, подав суду свої письмові пояснення, у яких зазначив, що відповідно до п.п. 3, 4 Положення про Львівську регіональну філію державного підприємства «Національні інформаційні системи», затвердженого наказом Підприємства №177 від 02.09.2019року, Філія є відокремленим підрозділом державного підприємства «Національні інформаційні системи» (далі - Підприємство) та не є юридичною особою, здійснює свою діяльність виключно від імені та в інтересах Підприємства, йому підпорядковується та не має статусу юридичної особи, а тому не може бути третьою особою у даній справі. Крім цього у своїх письмових поясненнях Львівська регіональна філія зазначила, що Порядок реєстрації обтяжень рухомого майна в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) регламентується Законом України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень (далі - Закон), Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 № 830 (далі - Порядок) та Інструкцією про порядок ведення Державного реєстру та заповнення заяв, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 29.07.2004 № 73/5, зареєстрованим в Мін`юсті 29.07.2004 за № 942/9541 (далі Інструкція).

У відповідності до ч. 1 ст. 43 Закону реєстрація обтяжень здійснюється на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються: відомості про обтяжувача та боржника: -для юридичних осіб - резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код у Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України; - для юридичних осіб - нерезидентів - найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу;

-для фізичних осіб - громадян України - прізвище, ім`я, по батькові, адресу постійного місця проживання та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів;

для фізичних осіб - іноземців або осіб без громадянства - прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), адресу постійного місця проживання за межами України.

Відповідно до ч. 6 ст. 43 Закону заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо обтяжувачем є юридична особа, підпис її уповноваженої особи скріплюється печаткою. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача.

Відповідно до ч. 5 ст. 43 Закону відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Частиною 3 статті 44 Закону встановлено, що після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

У відповідності до ч. 5 ст. 43 Закону у заяві обтяжувача про реєстрацію припинення обтяження (додаток 3 до Інструкції) зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження.

Крім того, згідно п. 3.2 Інструкції перед унесенням змін до запису Реєстратор повинен знайти необхідний запис у Реєстрі. Ідентифікація запису в Реєстрі здійснюється за його реєстраційним номером. Для запобігання помилкам та гарантії внесення змін саме до того запису застосовується контрольна сума запису.

Реєстраційний номер та контрольна сума запису надаються при реєстрації запису в Реєстрі обтяжень та відображаються у Витязі про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Реєстраційний номер запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є незмінним протягом усього часу його існування, а контрольна сума перераховується після внесення кожної зміни до цього запису.

Згідно п. 12 Порядку про внесення до Реєстру запису про обтяження рухомого майна Реєстратор видає обтяжувачу чи уповноваженій ним особі примірник витягу. Другий примірник витягу реєстратор протягом п`яти днів надсилає боржнику.

Отже, обтяжувач володіє всіма необхідними відомостями, необхідними для заповнення та подання Реєстратору відповідної заяви.

У поданих суду письмових поясненнях Львівська регіональна філія посилається на те, що відповідно до п.5 постанови Кабінету Міністрів України № 386 від 24.07.2017 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань надання інформації з Державного реєстру обтяжень рухомого майна» з 07 вересня 2017року державна реєстрація приватних обтяжень рухомого майна проводиться будь-яким нотаріусом або його помічником, які відповідно до законодавства отримали ідентифікатор доступу до Реєстру, а також адміністратором Реєстру та його філіями на підставі відповідного договору. У своїх письмових поясненнях Львівська регіональна філія одночасно просила проводити судове засідання у відсутності їх представника та враховуючи подані ними письмові пояснення, прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та взявши до уваги наявні у матеріалах справи письмові докази, прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 більше восьми років є власником автомобіля Toyota Avensis, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, VIN НОМЕР_2 , який він в березні 2014 року придбав для власного використання. На момент оформлення договору купівлі-продажу за вказаним автомобілем не було зареєстровано жодних обтяжень та заборон, що дало позивачу можливість вільно придбати вказаний транспортний засіб, через сервісний центр УДАІ УМВС України здійснити його державну реєстрацію та вільно користуватися ним впродовж восьми років. 17 липня 2021 року позивач, бажаючи відчужити належний йому транспортний засіб, дізнався про те, що належний йому автомобіль Toyota Avensis, 2007 року випуску, VIN НОМЕР_2 знаходиться під забороною відчуження, оскільки 2 березня 2020 року без його відома реєстратором Львівської регіональної філії Державного Підприємства Національні інформаційні системи Климець Тетяною Леонідівною в реєстр обтяжень внесено відомості про заборону відчуження. Підставою для внесення такого обтяження став договір купівлі-продажу прав вимоги від 4 жовтня 2019 року в інтересах кредитора АТ Дельта Банк.

Вищевказані факти підтверджуються оглянутими в судовому засіданні документами, а саме: свідоцтвом серії НОМЕР_4 про реєстрацію транспортного засобу Toyota Avensis, 2007 року випуску, що було видане Центром ДАІ № 6103 УДАІ УМВС в Тернопільській області, який свідчить про те, що ОСОБА_1 з 25 березня 2014 року є власником вказаного транспортного засобу, та витягом № 73788974 з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 17 липня 2021 року, виданим Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Тернопільській області, з якого видно, що 2 березня 2020 року Реєстратором Львівської регіональної філії Державного Підприємства Національні інформаційні системи внесено відомості про заборону відчуження обєкту обтяжень, а саме: легкового автомобіля Toyota Avensis, 2007 року випуску, VIN НОМЕР_2 . Боржником у вказаному документі зазначено ОСОБА_2 , а обтяжувачем Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Інвест Хауст.

Із витребуваних судом за клопотанням позивача в порядку ст. 84 ЦПК України документів також встановлено, що 12 квітня 2007 року між ВАТ Кредитпромбанк та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 49.28.1/8/07-А відповідно до якого остання на купівлю автомобіля Toyota Avensis, 2007 року випуску, VIN НОМЕР_2 взяла у вказаної вище фінансової установи кредитні кошти у розмірі 33148 доларів США терміном на пять років, які зобовязувалася частково, а саме: щомісячно до 11 числа поточного місяця повертати частинами позичені кошти та остаточно повернути кредит в термін не пізніше 11 квітня 2012 року.

Для забезпечення ОСОБА_2 виконання вищевказаного кредитного зобовязання 12 квітня 2007 року було укладено три договори поруки та договір застави транспортного засобу. У якому заставодавцем визначено позичальника ОСОБА_2 , а заставодержателем - Центральне відділення ВАТ Кредитпромбанк у м. Києві.

Також судом встановлено, що 4 жовтня 2019 року та 5 листопада 2020 року були укладені договори відступлення прав вимоги, за якими право грошової вимоги по даному кредитному зобовязанню від первісного кредитора ВАТ Кредитпромбанк перейшло до АТ Дельта Банк, пізніше до ТзОВ Фінансова компанія Інвест Хауст, а потім і до ТзОВ ФК Форд.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань та в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) та у відповідності до ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України) і хоч ОСОБА_2 належним чином не виконувала умови укладеного між нею та ВАТ Кредитпромбанк кредитного договору, про що свідчать укладені згодом договори про відступлення прав вимоги, по яких вимоги від первісного кредитора перейшли до його правонаступників, однак незважаючи на неналежне виконання позичальником своїх зобовязань, заставодержатель не використав свого права звернути стягнення на майно з метою погашення заборгованості заставодавця за кредитним договором, як це передбачено у п. 3.2.1 вказаного договору застави.

Суд вважає, що заставодержатель пропустив строк звернення із такою вимогою, враховуючи наступне.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Частиною 1 ст. 261 ЦК України зазначено, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. А так як згідно умов укладеного 12 квітня 2007 року між ВАТ Кредитпромбанк та ОСОБА_2 кредитного договору № 49.28.1/8/07-А видно, що остання на купівлю автомобіля Toyota Avensis, 2007 року випуску, VIN НОМЕР_2 взяла позику у вказаної вище фінансової установи кредитні кошти у розмірі 33148 доларів США терміном на пять років, які зобовязувалася повертати частинами щомісячно, не пізніше 11 квітня 2012 року, то саме із цієї дати у звязку із невиконанням зобовязання починає вираховуватися строк позовної давності.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги ( стягення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Вказане узгоджується із правовими висновками Верховного Суду України, які викладені в постановах від 19 березня 2014 року в справі № 6-14цс14, від 18 червня 2014 року в справі №6-61цс14, від 01 жовтня 2014 року в справі №6-134 цс14А.

Також ст. 262 ЦК України визначено, що зміна сторін у зобовязанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

А так як на виконання кредитного договору № 49.28.1/8/07-А від 12 квітня 2007 року цього ж дня було укладено і договір застави транспортного засобу, однак ні кредитор ВАТ Кредитпромбанк, який є заставодержателем, ні його правонаступники не звернулися до суду із позовом про звернення стягнення на предмет застави, то вони пропустили строк позовної давності за вказаною вимогою.

І хоч із представленого позивачем та оглянутим в судовому засіданні витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, виданого 17 липня 2021 року Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Тернопільській області, видно, що 2 березня 2020 року реєстратором Климець Тетяною Леонідівною Львівської регіональної філії державного підприємства Національні інформаційні системи на підставі договору-купівлі-продажу прав вимоги від 4 жовтня 2019 року АТ Дельта Банк боржнику ОСОБА_2 обтяжувачем ТОВ Фінансова компанія Інвест Хаус за зобовязання, по якому вказано строк виконання до 11 квітня 2012 року, лише 2 березня 2020 року було внесено заборону на відчуження обєкту обтяження - автомобіля Toyota Avensis, 2007 року випуску, VIN НОМЕР_2 , який на той час вже на законних підставах належав на праві власності позивачу ОСОБА_1 , як добросовісному набувачу.

Із представленого суду позивачем свідоцтва серії НОМЕР_4 про реєстрацію транспортного засобу Toyota Avensis, 2007 року випуску, що було видане Центром ДАІ № 6103 УДАІ УМВС, видно, що ОСОБА_1 з 25 березня 2014 року є власником вказаного транспортного засобу, і оскільки він відкрито користується ним впродовж восьми років і жодних претензій до нього з приводу користування цим автомобілем ніхто не предявляв, то діями відповідачів щодо заборони відчуження належного йому автомобіля, порушуються його права, передбачені ст. 41 Конституції України, яка гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

А так як відповідно до ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, однак у даному випадку права позивача як добросовісного набувача власника автомобіля на володіння та користування належним йому транспортним засобом безпідставно обмежуються, оскільки він не має змоги його відчужити, а відповідачі всупереч вимог ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України не спростували вказаних ним вимог та, будучи належним чином повідомленими про день і час розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення їм судових повісток, у жодне судове засідання не зявилися і не повідомили суд про причину своєї неявки та не надіслали суду відзив на позов із посиланням на докази, які би спростовували інформацію, зазначену позивачем у поданому ним позові, тому суд, аналізуючи в сукупності викладені обставини та враховуючи положення закону, яким вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав позивача, прийшов до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід визнати підставними та задоволити їх.

На підставі наведеного та керуючись ст. 41 Конституції України, Законом України «Про заставу», ст. ст. 4, 10, 12, 13, 30, 76-81, 89, 264, 265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 256-262, 266, 267, 316-319, 321, 391 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Договір застави транспортного засобу № 49.28.1/8/07-А від 12 квітня 2007 року визнати припиненим та виключити з державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про заборону відчуження автомобіля Toyota Avensis, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , попередній номер державної реєстрації НОМЕР_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення терміну на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його постановлення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 8 липня 2022 року.

Cуддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Данилів О.М.