Ухвала

27 червня 2022 року

м. Київ

справа № 521/20764/20

провадження № 61-4665ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24 травня 2022 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2022 року.

Відповідно до пункту 5 частини шостої, частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі № 521/20764/20 про захист прав споживача та стягнення коштів у розмірі 16 950 евро та 2 984 доларів США. Тобто справа № 521/20764/20 є малозначною у силу вимог закону.

ОСОБА_1 у касаційній скарзі зазначає, що справа є малозначною, однак касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. ОСОБА_1 зазначає, що зміст поняття «питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики» розтлумачується у низці рішень Верховного Суду, які характеризують ознаки такої «фундаментальності». Зокрема в ухвалі Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 908/1779/19 вищенаведене поняття це - відсутність у судовій практиці єдиних висновків щодо застосування та тлумачення конкретної норми права в окремій частині або в цілому. На практиці воно проявляється в існування низки рішень судів першої та апеляційної інстанцій в аналогічних справах з протилежними правовими висновками. Згідно ухвали Верховного Суду від 25 червня 2020 року у справі № 922/3706/19 вищенаведене поняття це - застосування судом апеляційної інстанції норми права без урахування висновку щодо її застосування у подібних правовідносинах, викладених у рішеннях Верховного Суду. В ухвалі Верховного Суду від 25 травня 2018 року у справі № 644/8266/17 вищенаведене поняття - це наявність певної, однорідної практики Верховного Суду України та суперечливої практики апеляційних судів. ОСОБА_1 посилається на те, що висновки в оскарженій постанові апеляційного суду суперечать низці рішень Верховного Суду, зокрема постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, постановах Верховного Суду від 08 лютого 2018 року у справі № 552/2819/16-ц, від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц та багатьох інших. У касаційній скарзі зазначено, що цілком логічно, що і в даному випадку касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, як і в справі № 908/1779/19 та № 644/8266/17, де касаційне провадження було відкрито на тих самих підставах.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що вона може стосуватися питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), а тому судове рішення у справі підлягає касаційному оскарженню.

Ухвалою Верховного Суду від 30 травня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 30 травня 2022 року ці недоліки було усунуто.

У клопотанні, яке міститься у касаційній скарзі, ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження, мотивуючи тим, що постанову апеляційного суду отримано ним лише 13 травня 2022 року. На підтвердження указаних обставин суду надано ксерокопію конверту, адресованого Одеським апеляційним судом ОСОБА_1 із номером штрихкодового ідентифікатора № 651 та роздруківку із сайту АТ «Укрпошта» про вручення указаного поштового відправлення 13 травня 2022 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 08 лютого 2018 року у справі № 552/2819/16-ц, від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц; від 02 жовтня 2019 року у справі № 182/3171/16-ц; від 09 січня 2019 року у справі № 377/526/16-ц; від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 691/699/16-ц; від 16 жовтня 2019 року у справі № 676/2792/16-ц; від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц; від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц; від 26 серпня 2020 року у справі № 766/19614/18; від 06 березня 2019 року у справі № 308/6023/15-ц; від 08 червня 2021 року у справі № 662/397/15-ц; від 26 липня 2021 року у справі № 752/15284/19, та постановах Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15; від 06 квітня 2016 року у справі № 6-352цс16.

Окрім того, особа, яка подала касаційну скаргу, у клопотанні, яке міститься у касаційній скарзі, просить зупинити дію постанови Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2022 року.

Тлумачення частини восьмої статті 394, статті 436 ЦПК України свідчить, що заява про зупинення дії рішення має містити обґрунтування необхідності зупинення його дії. Проте в заяві про зупинення дії рішення не вказано підстав для зупинення і до заяви не додано будь-яких доказів, які б підтверджували необхідність зупинення дії судового рішення. Тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 389, 394, 395, 436 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі № 521/20764/20.

Витребувати з Малиновського районного суду м. Одеси цивільну справу № 521/20764/20 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2022 року відмовити.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 11 липня 2022 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков