Справа № 490/5241/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Марченку О.І.

за участі представника відповідача Кардашевської Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сбербанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бочкарьова Алла Володимирівна, Товариство з обмеженню відповідальністю «Гіпроград», Департамент державної виконавчої служби, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконання та скасування арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АТ «Сбербанк», ТОВ «Гіпроград», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бочкарьова А.В., ТОВ «Гипроград», Департамент державної виконавчої служби, у якому просив:

визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 03 березня 2012 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстрований в реєстрі за №564, яким звернуто стягнення заборгованості з ТОВ «Гипроград» на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» в розмірі 2 119 513 доларів США 20 центів, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 15 лютого 2012 року разом складає 16 930 883 грн 40 коп. шляхом звернення стягнення на таке майно: нежитловий об`єкт, який складається з: літ «А-5» - адмінбудівля, загальною площею 894,1 кв.м.; літ «Б» гаражний бокс, загальною площею 96,0 кв.м.; літ «В-2» прохідна, загальною площею 31,5 кв.м. № 1 покриття; № 22,21 огорожа, який розташований за адресою АДРЕСА_1 ;

зняти арешт з нерухомого майна, яке складається з: літ «А-5» - адмінбудівля, загальною площею 894,1 кв.м.; літ «Б» гаражний бокс, загальною площею 96,0 кв.м.; літ «В-2» прохідна, загальною площею 31,5 кв.м. № 1 покриття; № 22,21 огорожа, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , накладений постановою державного виконавця від 05 квітня 2019 року у виконавчому провадженні № 58726882.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що грошові зобов`язання, зазначені в оскаржуваному виконавчому написі, не є безспірними. Про вчинення оскаржуваного виконавчого напису позивач дізнався лише у 2019 році після відкриття виконавчого провадження з його виконання. Про намір вчинити відповідачем виконавчий напис позивач обізнаний не був.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 червня 2019 року відкрито провадження у справі.

Від відповідача надійшов відзив на позов, у якому він просить відмовити у задоволенні позову, з огляду на пропуск позивачем строку позовної давності. Повідомлення - вимогу про наявність у нього заборгованості вручено позивачу 08 грудня 2008 року, у якій його повідомлено про намір відповідача вчинити виконавчий напис. Представник ТОВ «Гипроград» отримав цю вимогу 05 березня 2009 року.

У період з червня 2019 року до 03 січня 2021 року справа перебувала у провадженні іншого складу суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 04 січня 2021 року для розгляду справи визначено головуючого суддю Шолох Л.М.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 січня 2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 вересня 2021 року закрито підготовче провадження у справі.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, замінено назву відповідача АТ «Сбербанк» на Акціонерне товариство «Міжнародний резервний банк».

Позивач та треті особи до суду не з`явилися, з невідомих суду причин. Від представника позивача та ТОВ «Гипроград» Мотельчук Ю.І. надійшла заява про розгляд справи без її участі.

У судовому засідання в режимі відеоконференції взяла участь представник відповідача ОСОБА_2 , яка не заперечувала проти розгляду справи за відсутності осіб, які не з`явилися, та за наявними у справі матеріалами.

За такого, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності осіб, які не з`явилися.

Заслухавши представника відповідача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.

Між ТОВ «Гипроград» та ЗАТ «БАНК НРБ» 03 квітня 2008 року укладено договір про відкриття кредитної лінії № 04-В/08/19/ФО/П.

Для забезпечення виконання зобов`язань за цим договором 03 квітня 2008 року між ТОВ «Гипроград» та ЗАТ «БАНК НРБ» укладено договір іпотеки.

24 червня 2008 року між ЗАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №16-Н/08/19/ФО/П, за умовами якого ОСОБА_1 надано кредит в сумі 12 610 000,00 грн зі сплатою 19,00 % річних строком до 24 червня 2013 року.

03 березня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. вчинено виконавчий напис № 564, яким звернуто стягнення заборгованості з ТОВ «Гипроград» на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» в розмірі 2 119 513 доларів США 20 центів, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 15 лютого 2012 року разом складає 16 930 883 грн 40 коп. шляхом звернення стягнення на таке майно: нежитловий об`єкт, який складається з: літ «А-5» - адмінбудівля, загальною площею 894,1 кв.м.; літ «Б» гаражний бокс, загальною площею 96,0 кв.м.; літ «В-2» прохідна, загальною площею 31,5 кв.м. № 1 покриття; № 22,21 огорожа, який розташований за адресою АДРЕСА_1 . Строк, за який провадиться стягнення з 23 червня 2009 року до 15 лютого 2012 року.

Сума заборгованості у розмірі 16 930 883 грн 40 коп. є частиною кредитної заборгованості ОСОБА_1 та складається з:

8710 300 доларів США (6 952 043 грн 43 коп.) процентів за користування кредитом за період з 23 червня 2009 року до 15 лютого 2012 року;

873 600 доларів США 00 центів (6 978 404 грн 16 коп.) пені за прострочення повернення загальної заборгованості за кредитом;

375 613 доларів США 20 центів (3 000 435 грн 80 коп.) пені за прострочення сплати процентів.

Підставою для вчинення цього виконавчого напису є договір про відкриття кредитної лінії № 04-В/08/19/ФО/П від 03 квітня 2008 року.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Л.О. від 05 квітня 2019 року відкрито виконавче провадження з виконання цього виконавчого напису.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Л.О. від 05 квітня 2019 року накладено арешт на майно: літ «А-5» - адмінбудівля, загальною площею 894,1 кв.м.; літ «Б» гаражний бокс, загальною площею 96,0 кв.м.; літ «В-2» прохідна, загальною площею 31,5 кв.м. № 1 покриття; № 22,21 огорожа, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , що належить ТОВ «Гипроград».

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог слід зазначити таке.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення вказаної нотаріальної дії визначається Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 №296/5 та Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

У частині першій статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц (провадження №14-557цс19).

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання йому кредитором письмової вимоги про усунення порушень. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Для правильного застосування статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі слід перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити вирішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі №357/12818/17 та від 27 серпня 2020 року у справі №554/6777/17.

З наявних у матеріалах справи доказів слідує, що у липні 2009 року АТ «Сбербанк» звернулося до суду із позовом про стягнення з поручителів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у солідарному порядку заборгованості за договорами кредиту від 03 квітня 2008 року № 04-В/08/19/ФО/П та від 24 червня 2013 року №16-Н/08/19/ФО/П.

За результатами розгляду цього позову постановою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року, залишеного без змін постановою Верховного Суду від 05 серпня 2020 року, стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 04-В/08/19/ФО/П від 03 квітня 2008 року у розмірі 2 400 000 доларів США, а за договором про відкриття кредитної лінії №16-Н/08/19/ФО/П від 24 червня 2008 року у розмірі 12 610 000 грн 00 коп. В частині позовних вимог ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» рішення суду першої та апеляційної інстанції у справі № 2-8499/10 про стягнення процентів та пені за цими договорами постановою Верховного Суду від 05 серпня 2020 року відправлено на новий розгляд.

Із зазначеного слідує, що сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 03 квітня 2008 року № 04-В/08/19/ФО/П не є безспірною та не може бути стягнута на підставі виконавчого напису шляхом звернення стягнення на нерухоме майно.

Окрім того, звертаючись до суду у 2009 році із позовом про стягнення заборгованості за означеними вище кредитними договорами, відповідач відповідно до статті 1050 ЦК України втратив право нараховувати проценти після цієї дати. Така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц.

Щодо строку позовної давності суд зазначає таке.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

За правилами статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виконавчий напис це безумовна вимога про виконання зобов`язаною особою свого договірного обов`язку, що підлягає примусовому виконанню. Цей напис є формою реалізації юрисдикційного захисту, що застосовується у нотаріальному порядку.

У досліджуваних правовідносинах така вимога, у першу чергу, спрямована на пред`явлення до боржника претензії щодо виконання свого основного обов`язку, що випливає з кредитного договору; у другу чергу, кредитор використовує своє право на реалізацію своїх повноважень із акцесорного зобов`язання іпотеки.

Так, суд дослідивши всі наявні у справі докази приходить до висновку, що позивач звернулася до суду у межах строку позовної давності, тобто з моменту, коли його майнове право було порушене та підлягало захисту у судовому порядку, а саме з моменту, коли він дізнався про існування оспорюваного виконавчого напису та ознайомилася з його змістом в межах виконавчого провадження № 57981652, тобто дня ознайомлення її представником з матеріалами цього виконавчого провадження № 57981652 на початку 2019 року.

Належних та допустимих доказів на підтвердження доводів відповідача щодо пропуску строку позовної давності матеріали справи не містять.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, шо не підлягає виконанню.

В задоволенні позовних вимог про зняття арешту із майна, на яке звернуто стягнення відповідно до виконавчого напису, то у їх задоволенні слід відмовити. Ця позовна вимога є передчасною, не відповідає належному способу захисту порушеного права тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача АТ «Міжнародний резервний Банк» на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 223, 258, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 03 березня 2012 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстрований в реєстрі за № 564, яким звернуто стягнення заборгованості з ТОВ «Гипроград» на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» в розмірі 2 119 513 доларів США 20 центів, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 15 лютого 2012 року разом складає 16 930 883 грн 40 коп. шляхом звернення стягнення на таке майно: нежитловий об`єкт, який складається з: літ «А-5» - адмінбудівля, загальною площею 894,1 кв.м.; літ «Б» гаражний бокс, загальною площею 96,0 кв.м.; літ «В-2» прохідна, загальною площею 31,5 кв.м. № 1 покриття; № 22,21 огорожа, який розташовано за адресою АДРЕСА_1 .

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з АТ «Міжнародний резервний Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Л.М. Шолох