КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер провадження 22-ц/824/3959/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач Білич І.М.,

суддів Коцюрба О.П., Слюсар Т.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 вересня 2021 року постановлене під головуванням судді Голосіївського районного суду Кирильчук І.А.

по цивільній справі №752/14817/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, за результатами розгляду якого просив: стягнути з відповідача на його користь суму невиплаченого відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 31 000 грн. 00 коп.

В обгрунтування позовних вимог вказував, що 29 жовтня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль марки Mitsubishi Outlender, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким він керував отримав механічні пошкодження. Пригода сталася з вини водія ОСОБА_2 . Оскільки на момент ДТП його автомобіль був застрахований за договором добровільного страхування наземного транспортну він звернувся до ПрАТ «СК « Універсальна» з метою отримання страхового відшкодування. Згідно до страхового акту № 55289/1 від 25 листопада 2019 року, сформованого на підставі звіту № 29/11/19, ПрАТ "СК "Універсальна" здійснила виплату йому страхового відшкодування у розмірі 183 535 грн. 36 коп.

З урахуванням умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 3014/261/001659 від 29 листопада 2018 року та вимог Закону України "Про страхування", суму страхового відшкодування було розраховано за вирахуванням суми франшизи, що складала 46 000,00 грн.

Враховуючи, що ПрАТ "СК ВУСО", в якому була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, відмовило позивачу у виплаті невідшкодованого матеріального збитку (франшизи), останній вважав, що на підставі ст. 1194 ЦК України з відповідача на його користь підлягає стягненню різниця між отриманим страховим відшкодуванням та фактичним розміром матеріального збитку, яка, з урахуванням часткового виконання відповідачем своїх зобов`язань, становить 31 000 грн. Тому просив суд задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 вересня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, а також неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовом задовольнити у повному обсязі.

При цьому, в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказуючи на неврахування судом першої інстанції того, що умови договору добровільного страхування, у тому числі і розмір франшизи, погоджується між страхувальником і страховиком під час укладання договору з урахуванням вимог Закону України "Про страхування", яким, у свою чергу, не встановлено обмежень щодо розміру франшизи за договорами добровільного страхування.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 січня 2022 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 квітня 2022 року справу призначено до апеляційного розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

ОСОБА_2 було подано додаткові пояснення в яких вказував на те, що позивачем не наведено в апеляційній скарзі, які саме норми матеріального права були порушені або невраховані судом першої інстанції при прийняття рішення. Також не вказано які норми процесуального права були не застосовані. В доводах наведені ті самі обставини та норми права що і при розгляді справи в суді першої інстанції. Тому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постановлене судове рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників процесу про розгляд справи.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заявлених позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за умовами договору добровільного страхування наземного транспорту за № 3014/261/001659 та положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено можливості збільшення франшизи за домовленістю сторін, розмір франшизи не може перевищувати 2% від суми страхової виплати шкоди заподіяної майну потерпілих. Тобто за умовами укладеного позивачем договору розмір франшизи від страхової суми у розмірі 460 000 грн. 00 коп. не може перевищувати 9 000.00 грн. А так як відповідач відшкодував позивачу 15 000 грн. то підстав для задоволення вимог позивача нема.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Підтверджених тими доказами, які були досліджені і судовому засіданні.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 29 жовтня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Volkswagen Passat, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобілем марки Mitsubishi Outlender, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .

Згідно з постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 28 січня 2020 року винним у вчиненні вищезазначеної ДТП було визнано водія автомобіля марки Volkswagen Passat, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , - ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ СК "Вусо" згідно з полісом № 150631592.

Відповідальність власника транспортного засобу марки Mitsubishi Outlender, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована за договором добровільного страхування наземного транспорту № 3014/261/001659 від 29 листопада 2018 року, укладеним між ПрАТ "СК "Універсальна" та ОСОБА_1 .

Відповідно до п.п. 1.3, 1.7 розділу 1 "Умови страхування вказаного договору" страхова сума склала 460 000 грн.; франшиза по ризиках А та В - 2 300 грн., а по ризикам Б та конструктивній загибелі ТЗ - 46 000 грн.

Відповідно до страхового акту № 55289/1, на підставі наданих документів та відповідно до діючих правил страхування ПрАТ "СК "Універсальна", умов договору страхування, подія, що сталася 29 жовтня 2019 року, визнана страховим випадком, а збитки, яких зазнав страхувальник, підлягають відшкодуванню у сумі 183 535 грн. 36 коп.

При цьому, з урахуванням умов договору від 29 листопада 2018 року та вимог Закону України "Про страхування" суму страхового відшкодування було розраховано за вирахуванням суми франшизи, що складала 46 000 грн.

29 листопада 2019 року ПрАТ "Універсальна" здійснила на користь ОСОБА_1 виплату страхового відшкодування у сумі 183 535 грн. 36 коп.

Згідно листа ПрАТ "СК "Вусо" від 20 лютого 2020 року, на підставі ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 ЦК України, п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за наслідками події, що мала місце 29 жовтня 2019 року, ПрАТ "СК "Вусо" за полісом ОСЦПВВНТЗ № 150631592, укладеного 24 січня 2019 року, в порядку суброгації здійснило виплату страхового відшкодування ПрАТ "СК "Універсальна". Виплату в розмірі страхової суми за вирахуванням франшизи проведено ПрАТ "СК "Вусо" 10 лютого 2020 року.

Також, у ході розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_2 відшкодував ОСОБА_1 15 000 грн.

За ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як передбачено в абз. 16 ст. 9 Закону України "Про страхування", страхове відшкодування - це одноразова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

У відповідності до абз. 18 ст. 9 Закону України "Про страхування" франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Разом з тим, відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При цьому, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування ( правовий висновок викладений у п. 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц).

Разом з тим, згідно із ст. 5 Закону України "Про страхування" страхування може бути добровільним або обов'язковим.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Тобто, оскільки договір добровільного страхування наземного транспорту є договором цивільно-правового характеру, правовідносини, що виникають на його основі, крім положень самого договору, підлягають регулюванню загальними нормами про зобов'язання, загальними положеннями про договір ЦК України, нормами глави 67 ЦК України "Страхування" та Законом України "Про страхування".

У свою чергу, Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" регулює правовідносини, що склались у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

При цьому, згідно зі ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Зазначене вище свідчить про те, що вказана норма права не застосовується до умов договорів добровільного страхування, оскільки є спеціальною нормою для застосування у правовідносинах, що виникають саме під час укладання договорів (полісів) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що погодження між позивачем та ПрАТ "СК "Універсальна" під час укладення договору добровільного страхування розміру франшизи у сумі 46 000 грн. жодним чином не суперечить вимогам законодавства, висновок суду першої інстанції про зворотнє є помилковим.

Відтак, враховуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума невиплаченого відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 31 000 грн. (46 000 грн. (франшиза) - 15 000 грн.(сплачені відповідачем у добровільному порядку)).

Пунктом 2 ч.1 ст.374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 ст. 376 ЦПК України).

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду як таке, що постановлено з порушенням норм матеріального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення у відповідності до положень ст. 367 ЦПК України про задоволення позову з зазначених вище підстав.

Також, за результатами розгляду апеляційної скарги та у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908 грн. 00 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 362 грн. 00 коп.

Крім того, слід зазначити, що з урахуванням положень п. 3 ч. 6 ст. 19 та п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України,колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 30 вересня 2021 року - скасувати, ухвалити нове судове рішення, за яким.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) суму невиплаченого відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 31 000 (тридцять одна тисяча) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: